Ухвала
09 липня 2021 року
м. Київ
справа № 199/5098/15-ц
провадження № 61-10358ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                       від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до           ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3 237 113 грн та 3 % річних у розмірі 227 832 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, позовні вимоги             ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики у розмірі 949 300 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
22 червня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1  подав касаційну скаргу, в якій просить скасуватирішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                      від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на те, що не погодившись із рішенням  Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                   від 26 жовтня 2015 року, він особисто 03 листопада 2015 року звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області із апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, а під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, і 06 квітня 2016 року апеляційним судом було розглянуто справу по суті спору без участі заявника та винесено оскаржувану ухвалу. Заявник стверджує, що він не отримував копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, з її змістом ознайомився лише 03 червня 2021 року. 
У відповідності до пункту 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (у редакції чинній на момент прийняття оскарженої ухвали апеляційного суду) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.
Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:
1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;
2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Зі змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 , звертався до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року, відповідно був обізнаний про розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції.
Заявник подав касаційну скаргу на судове рішення більш ніж через п'ять років з дня постановлення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 квітня 2016 року, не навів обставин, які перешкоджали йому отримати копію оскарженого судового рішення до          03 червня 2021 року, тобто на протязі п'яти років.
Наявності обставин непереборної сили, які могли завадити на протязі більш ніж п'яти років належному поданню касаційної скарги на судове рішення, заявником не доведено. 
Разом з цим, ознайомлення із ухвалою апеляційного суду після спливу п'яти років не є поважною причиною для поновлення строку для подання касаційної скарги.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження, а також того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення заявнику копії судового рішення, не підтверджено наявності  обставин, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.
Зазначене свідчить про те, що заявник, подавши апеляційну скаргу, не цікавився рухом справи в апеляційному суді і пропустив процесуальний строк на оскарження ухвали суду апеляційної інстанції за відсутності об`єктивних перешкод.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підривати принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України», рішення                від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03).
Враховуючи те, що ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду після спливу одного року з дня постановлення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договорами позики.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, 
яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович