УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/852/21 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                               суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №278/852/21 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,
на ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Грубіяна Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація». Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем від 29 січня 2021 року №7404, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 587 грн. На обґрунтування територіальної юрисдикції (підсудності) позову Житомирському районному суду Житомирської області у позовній заяві міститься посилання на положення частини дванадцятої статті 28 ЦПК України, оскільки законодавець пов`язує місце виконання не з місцем знаходження кабінету (офісу) приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій, тобто з місцем проживання (перебування) боржника або місцезнаходженням його майна. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року цивільна справа передана для розгляду за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, подала через представника ОСОБА_2 апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до Житомирського районного суду Житомирської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України. При цьому, відповідно до положень частини другої ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення буде вважатися місце проживання, перебування боржника – фізичної особи або місцезнаходження його майна. Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Також при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги правило, що при альтернативній підсудності закон наділяє правом вибору суду позивача, а не суд. На погляд скаржника суддя суду першої інстанції ухилився від розгляду справи, пославшись на адресу, начебто, проживання позивача у АДРЕСА_2 . Наголошено, що позивач за даною адресою ніколи не була зареєстрованою та не проживала, а зв`язок ОСОБА_1 з вказаною адресою відсутній. Наполягає на тому, що адреса у м. Києві вигадана при поданні документів до приватного нотаріуса, який її не перевірив. У свою чергу приватний виконавець м.Києва Іванюта І.М. у своїх постановах надав перевагу та зазначив не адресу реєстрації позивача, а вигадану адресу проживання, хоча у виконавчому написі зазначено дві адреси. Такі махінації вчинені для того, щоб отримати можливість звернутися із заявою про відкриття виконавчого провадження до потрібного виконавця.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило (а.с.50).

В силу положень частини тринадцятої ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи зі змісту частини другої ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Підстав для застосування частини третьої вищевказаної статті не вбачається.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що позов не підсудний Житомирському районному суду Житомирської області, виходячи із того, що місцезнаходження відповідача значиться за адресою: АДРЕСА_3 , що відноситься до територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва та заявником до позову не додано доказів виконання оспорюваного виконавчого напису в Житомирському районі Житомирської області. Крім того, у виконавчому написі та у постанові про відкриття виконавчого провадження фактичне місце проживання ОСОБА_1 зазначене як АДРЕСА_2 , інформація щодо місця роботи останньої невідома.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з висновком судді суду першої інстанції, оскільки вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю (територіальною юрисдикцією) до Солом`янського районного суду м. Києва в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, допущено порушення норм процесуального права, а висновки не відповідають положенням процесуального закону та є передчасними.

Так, за загальним правилом частини другої ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій ст.28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повергнення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 ЦПК України (зміст частини шістнадцятої ст.28 ЦПК України).

Отже, виходячи із систематичного аналізу статей 27,28 ЦПК України, підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) – це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст.27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу (частина шістнадцята ст.28 ЦПК України). Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як убачається зі змісту позовної заяви позивач та її представник скористалися правом вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись до Житомирського районного суду Житомирської області за місцем проживання ОСОБА_1 , зареєстрованим у встановленому законом порядку 25 лютого 2014 року – АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Житомирським РС УДМС України в Житомирській області 17 липня 2015 року (а.с.9-11).

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведені у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи, за місцезнаходженням боржника – юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі №263/14171/19 міститься висновок про те, що місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. 

Виконавчий напис №7404, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 29 січня 2021 року, який ОСОБА_1 через свого представника просить у судовому порядку визнати таким, що не підлягає виконанню, перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М., що підтверджується ксерокопією постанови про відкриття виконавчого провадження №64482927 (а.с.18-19).

У виконавчому написі приватного нотаріуса та постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження зазначені адреси ОСОБА_1 : фактичного проживання – АДРЕСА_2 ; та реєстрації – АДРЕСА_1 . 

Законодавець пов`язує право альтернативної підсудності (за вибором позивача) із місцем виконання рішення, яке може із місцем прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем не співпадати. У даному випадку виконавчі дії не обмежуються виконавчим округом та можуть вчинятися приватним виконавцем на всій території України. При постановлені ухвали, що оскаржується у апеляційному порядку, безпідставно ототожнено відмінні правові категорії «місце виконання рішення» та «місце прийняття до виконання виконавчих документів», а також незаконно нав`язана загальна підсудність. За таких обставин, місце фактичного проживання позивача, яке зазначено у виконавчому написі, та вибірково обрано стягувачем і вказано приватним виконавцем у графі «боржник» постанови про відкриття виконавчого провадження не є визначальними фактами при вирішенні питання територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки місце проживання позивача, що зареєстроване у встановленому законом порядку, підтверджено відповідними вищезазначеними доказами.

Із огляду на викладене вище, позивач та її представник використали належне ОСОБА_1 право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та обґрунтовано звернулися до Житомирського районного суду Житомирської області за місцем проживання ОСОБА_1 , зареєстрованим у встановленому законом порядку, оскільки приватний виконавець не обмежений у праві вчиняти виконавчі дії також за місцем проживання боржника, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, та наразі належними чи допустимими доказами не спростоване.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо непідсудності справи Житомирському районному суду Житомирської області. Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до положень п.6 частини першої ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 частини першої ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню, у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,368,374,379,382,384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча Судді: