Ухвала 
 
09 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/36133/18
провадження № 61-16688св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,   
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана представником Тузовою Олександрою Владиславівною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року у складі судді Ільєвої Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Заришняк Г. М., Рубан С. М.,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриатБанк») про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договори банківського вкладу, на виконання умов яких позивачем було передано, а відповідачем прийнято грошові кошти та відкрито банківські рахунки метою отримання належних позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про розблокування рахунків, розірвання договорів та видачі коштів. Неможливість отримання позивачем належних йому коштів вимусили позивача звернутися із позовом до суду.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами банківського вкладу, а також за договорами на підставі яких були внесені вклади на рахунки в загальному розмірі 436 163,23 дол. США, що станом на 10 липня 2018 року становить 11 444 923,16 грн, з яких: сума вкладів - 296 767,21 дол. США, сума процентів - 139 396,02 дол. США.
Стягнуто ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 % річних, нарахованих на заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 19 757,76 грн; пеню, нараховану на заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 19 757,76 грн; стягнуто ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 9 605 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що мало місце укладення сторонами договорів банківського вкладу, оскільки підтверджено факт внесення грошових сум на вкладні (депозитні) рахунки позивачем, а також дотриманні вимоги, передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів, враховуючи, що доказів які б могли це спростувати відповідачем суду не надано.
У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.  
Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять документів, що підтверджували б внесення грошових коштів на вкладні депозитні рахунки. Суди не звернули уваги на відсутність в матеріалах справи квитанцій про перерахунок коштів на вкладні (депозитні) рахунки вкладника та як наслідок, встановлюючи обставини внесення коштів на рахунки, не правильно застосували наведені вище норми матеріального права.  
У січні 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, підписаний ОСОБА_2 , в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без змін. 
Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши факт укладення між сторонами договору банківського вкладу, внесення позивачем на депозитний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у заявленому ним розмірі та враховуючи, що вимога позивача про повернення належних йому грошових коштів є належним способом захисту його прав, відповідає умовам договору і вищенаведеним нормам матеріального права.
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 757/36133/18-ц з суду першої інстанції. Клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень задоволено частково. Зупинено виконання Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.   
У лютому 2021 року матеріали цивільної справи № 757/36133/18-ц надійшли до Верховного Суду та 18 лютого 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.  
Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 320/5115/17 (провадження № 61-38234св18) за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів, трьох процентів річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів.
Необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати обґрунтована тим, що  потрібно відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).
Постановляючи цю ухвалу Верховний Суд виходив з того, що передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідальність банку як виконавця фінансових послуг у вигляді сплати споживачеві пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день прострочення виконання надання послуги настає лише у випадку, коли у відповідному договорі (банківського вкладу або банківського рахунка) сторони встановили, що така послуга є оплачуваною, і визначили її вартість. В іншому випадку необхідно застосовувати положення вказаної правової норми про те, що у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (при цьому законодавець не вказує вид неустойки - штраф чи пеню, що підлягає сплаті). Наведена конструкція правової норми дозволяє зробити висновок про те, що в такому випадку три відсотки обчислюються від загальної вартості замовлення одноразово, а не за кожний день прострочення, тобто є штрафом, а не пенею, що цілком узгоджується з положеннями статей 549-552 ЦК України, якими врегульовано питання застосування неустойки як виду забезпечення виконання зобов`язання, зокрема, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 цього Кодексу).
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року справу № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 06 жовтня 2020 року. У подальшому розгляд справи було відкладено на 28 вересня 2021 року.
Оскаржені судові рішення у справі, яка переглядається № 757/36133/18-ц, та судові рішення, які переглядаються у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, стосуються застосування частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» при виконанні зобов`язань за договорами банківського вкладу та частини третьої статті 551 ЦК України.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № № 757/36133/18-цдо розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження у справі № 757/36133/18-цзупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                     Є. В. Краснощоков
 
                                                                     М. Ю. Тітов