ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року	Львів	Справа № 300/1765/20 пров. № А/857/10941/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Качмара В.Я., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Квітовської Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року (суддя – Біньковська Н.А., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у липні 2020 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила: визнати протиправною відмову у проведенні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язати здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримувала під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 виплатив одноразову грошову допомогу без врахування щомісячної додаткової винагороди. У зв`язку із набранням законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у справі №300/1549/19, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести з 01.11.2017 перерахунок та виплату пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди зазначеної у довідці від 12.07.2019 за №350/484/1/91, позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та виплату суми перерахунку. Однак, відповідач у проведенні такого перерахунку відмовив посилаючись на нормативно-правові акти Міністра оборони України.   
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року у справі №300/1765/20 позов задоволено. Визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у здійсненні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з врахуванням   раніше виплаченої суми.   
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що одноразова грошова допомога має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові і тоді коли у фонді грошового забезпечення наявні кошти. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 жовтня 2017 року №23-РС звільнена у відставку   за пунктом «в» (за віком) частини 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з правом носіння військової форми одягу. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)   від 31.10.2017 №206 з 31.10.2017 виключена зі списків особового складу військової частина та направлена до Івано-Франківського МВК для зарахування на військовий облік (а.с.4).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у справі №300/1549/19 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   провести з 17.08.2017 перерахунок та виплату пенсії позивача із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеної у довідці військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 за №350/484/1/91, з урахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набрало законної сили 06.11.2019.
Посилаючись на зазначене рішення суду позивач звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 15.02.2020   про здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення військовослужбовця за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, які вона отримувала під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку (а.с.9).
Відповідач листом від 21.02.2020 за №350/484/1/4/23 повідомив ОСОБА_1 про те, що системний аналіз положень Постанови КМУ №889, статей  9  і  15 Закону №2011-XII  та  Інструкції №550  дають підстави для висновку, що винагорода, встановлена Постановою КМУ №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2  статті 15 Закону №2011-XII, як така, що має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Не погодившись з відмовою відповідача щодо проведення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода була нарахована та виплачувалась позивачу до його звільнення з військової служби, тобто мала постійний характер. У силу положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно з ч. 2   ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до підпункту 38.1. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої   Наказом Міністерства оборони України № 260 від 11.06.2008   (далі -   Інструкція № 260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків   місячного грошового забезпечення   за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з підпунктом 38.6.   Інструкції № 260   військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 до їх   місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород   та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення   (крім винагород   та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що щомісячну додаткову грошову винагороду встановлено пунктом 1   постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»   (далі - Постанова № 889, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї   постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови № 889).
На виконання постанови КМУ № 889, 24 жовтня 2016 року Міністерством оборони України видано наказ, яким затверджено   Інструкцію № 550 «Про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України»   (далі - Інструкція № 550, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 8   Інструкції № 550   встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні виплачується у розмірі 50 відсотків   місячного грошового забезпечення. При цьому відповідно до приписів підпункту 38.6   Інструкції №260, яким визначено складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, містять застереження щодо не включення до його складу винагород.
Приписи   Інструкції № 550, які регулюють порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, в редакції чинній на момент виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , також містять застереження, що ця допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, до яких відноситься одноразова грошова допомога при звільненні.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена   статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
   Суд апеляційної інстанції зауважує, що   Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   визначено складові грошового забезпечення, при цьому передбачена цим же законом одноразова грошова допомога при звільненні встановлена в розмірі 50 відсотків   місячного грошового забезпечення, складові якого визначені приписами зазначеної вище   Інструкції № 260, яка регулює порядок та умови виплати грошового забезпечення, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. 
Таким чином, покликання позивача, що при визначенні грошового забезпечення застосуванню підлягає саме цей Закон, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону є безпідставним та не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.
Аналогічна правова позиція щодо подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 240/9504/19.
Також, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у справі №300/1549/19, яке набрало законної сили, не має преюдиційного значення для спірних правовідносин, оскільки предметом спору у цій справі було врахування сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації до складу грошового забезпечення для обрахунку пенсії, що є відмінним від спірних правовідносин у справі, яку розглядає суд апеляційної інстанції.
Враховуючи вищенаведені, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена   статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року у справі №300/1765/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року