УХВАЛА

30 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/3642/19
адміністративне провадження № К/9901/25794/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №  140/3642/19 за позовом Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Державна установа «Цуманська виправна колонія №84» звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № 0006471303 з податку на доходи фізичних осіб (166131,4 грн основного платежу, 2111991,46 грн штрафних санкцій, 1947,05  грн пені) та № 0006481303 по військовому збору (2818,11 грн основного платежу, 29080,34  грн штрафних санкцій та 1389,82 грн пені).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28  жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08 квітня 2019 року № 0006471303 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1551569,73 грн та податкове повідомлення-рішення № 0006481303 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 29080,34 грн.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Волинській області вже зверталося до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 24 грудня 2020 року, від 09 лютого 2021 року, від 27 квітня 2021 року та від 18  червня 2021 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
14 липня 2021 року до Верховного Суду надійшла вп`яте подана касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28  жовтня 2020 року у справі № 140/3642/19.
Під час перевірки вп`яте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що вона дослівно повторює зміст попередньої касаційної скарги, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року (провадження К/9901/19817/21).
Так, аналогічно попередній касаційній скарзі, у поданій вп`яте касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд у своїх ухвала про повернення касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.
Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.
Верховний Суд у своїй ухвалі про повернення касаційної скарги від 18 червня 2021 року вже звертав увагу скаржника на те, що у постанові від 03 вересня 2020 року у справі №  803/1471/16 Верховний Суд застосував норми статті 127 Податкового кодексу України до встановлених у справі обставин щодо несвоєчасного перерахування до бюджету податковим агентом (позивачем у справі) нарахованого податку з доходів фізичних осіб. Верховний Суд вказав, що нормами статті 127 Податкового кодексу України встановлена відповідальність за несплату (неперерахування) податку до бюджету до або під час виплати доходу на користь іншого платника цього податку.
Разом з тим, як свідчить зміст рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19  лютого 2020 року, заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» за результатами перевірки встановлена щодо заробітної плати, нарахованої працівникам з числа осіб, засуджених до позбавлення волі.
Таким чином, Верховний Суд зауважив, що подібність правовідносин у справі № 140/3642/19 та №  803/1471/16 не прослідковується.
Звертаючись до суду з касаційною скаргою вп`яте, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом. 
Змістовно обґрунтування касаційної скарги абсолютно не змінилося.
Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. 
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень. 
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/3642/19 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов