Ухвала
 
23 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 564/2797/19
провадження № 61-11153ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боротюка Олександра Олександровича на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Костопільське лісове господарство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконним і скасувати наказ директора Державного підприємства «Костопільське лісове господарство» (далі - ДП «Костопільське ЛГ») від 12 вересня 2019 року № 193-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на посаді головного лісничого ДП «Костопільське ЛГ» з 13 вересня 2019 року; стягнути з ДП «Костопільське ЛГ» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2019 року до дня поновлення на роботі; стягнути з ДП «Костопільське ЛГ» на свою користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року (повний текст якої складено 18 червня 2021 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ директора ДП «Костопільське ЛГ» від 12 вересня 2019 року № 193-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лісничого ДП «Костопільське ЛГ» з 13 вересня 2019 року. Стягнуто з ДП «Костопільське ЛГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 762 034,64 грн, що визначено без утримання передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «Костопільське ЛГ» на користь ОСОБА_1 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
19 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Боротюк О. О. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу з розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 2 314,74 грн на день, виходячи з періоду обрахування середньої заробітної плати за червень і липень 2019 року. 
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Доводи заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати.
 
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).
 
Отже, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення і поновлення його на роботі, але в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу йому необхідно сплатити судовий збір.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
В касаційній скарзі заявник вказав, що апеляційний суд помилково занизив розмір присудженого середнього заробітку за час вимушеного прогулу на 258 765,57 грн. Тобто заявник оскаржує постанову апеляційного суду в частині незадоволення його позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 258 765,57 грн, що є оспорюваною сумою.
 
Позовну заяву подано у жовтні 2019 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року - 1 921 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
Отже, за подання касаційної скарги в цій справі підлягає сплаті судовий збір в розмірі 5 175,30 грн (258 765,57 х 1 % х 200 %).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 5 175,30 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р/н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боротюка О. О. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боротюка Олександра Олександровича на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. А. Стрільчук