ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 вересня 2021 року           справа №200/2345/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 р. у справі № 200/2345/20-а (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною дії щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом,

                                                    УСТАНОВИВ:

Жуковська Тетяна Романівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі №200/2345/20-а (т.2, а.с. 1-5).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по адміністративній справі №200/2345/20-а відмовлено (т.2, а.с. 54-55).
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про задоволення заяви про встановлення судового контролю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Звертає увагу на листи від 18.03.2021 №60-3859/21 та №60-3861/21, у яких відповідач фактично висловив своє небажання виконувати судове рішення, зазначивши що, нібито, виконання рішення є неможливим та що виконавчі листи підлягають поверненню стягувачу без виконання.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною дії щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві “Комерційний банк “Український фінансовий світ” за Договором банківського вкладу (депозиту) “ПЛАНЕР” №43874 від 04.07.2014 за рахунок відповідача; стягнення грошових коштів у розмірі 193 055,97 грн., як гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві “Комерційний банк “Український фінансовий світ” за Договором банківського вкладу (депозиту) “ПЛАНЕР” №43874 від 04.07.2014 року задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві “Комерційний банк “Український фінансовий світ” за договором банківського вкладу (депозиту) “Планер” № 43874 від 04 липня 2014 року.
Стягнено з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 193055,97 грн. за вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу №43874 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством “Комерційний Банк “Український фінансовий світ”.
27 жовтня 2020 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року в справі № 200/2345/20-а залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року в справі № 200/2345/20 залишено без змін.
26 травня 2021 року касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №200/2345/20-а залишено без змін.
Після набрання судовим рішенням законної сили на його виконання видано виконавчий лист. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, місцевий суд дійшов висновку, що доказів закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" позивачем не надано, внаслідок чого подана заява про встановлення судового контролю розцінюється судом як передчасна, а отже, задоволенню не підлягає. Також місцевий суд зазначив, що застосування звіту про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком, яке реалізується за певних обставин.
З такими висновками судова колегія не може погодитись, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.
Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 03.12.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63807325 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 200/2345/20-а (а.с. 11).
У лютому 2021 року представник позивача звернулась до відповідача з запитом стосовно виконання рішення суду (а.с. 37).
Листом від 15.03.2021 року № 60-3655/21 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні у Шевченківському РВ ДВС у м. Києві (а.с. 38).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 18.03.2021р. №60-3859/21 повідомив державного виконавця, що у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно (кошти) боржника, що виключає можливість примусового виконання відповідного рішення суду, виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 20).
До теперішнього часу судове рішення не виконано, а визначені вище обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі № 200/2345/20-а, а тому колегія суддів вважає за необхідне встановити контроль за виконанням рішення суду першої інстанції шляхом зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати до суду першої інстанції звіт про його повне виконання у місячний строк з дня набрання цією постановою законної сили, що обумовлює задоволення заяви позивача та його апеляційної скарги.
Згідно пунктів 1,3,4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду першої інстанції в адміністративній справі №200/2345/20-а підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 р. у справі № 200/2345/20-а – задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 р. у справі №200/2345/20-а – скасувати.
Заяву Жуковської Тетяни Романівни в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від  16 липня 2020 року у справі № 200/2345/20-а – задовольнити.
Застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/2345/20-а шляхом зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 200/2345/20-а – у місячний строк з дня отримання копії цієї постанови.
Повне судове рішення – 07 вересня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                                           Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                                            І.В. Сіваченко