УХВАЛА

15 липня 2021 року  
м. Київ
справа №280/4257/20
адміністративне провадження №К/9901/7951/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року
у справі № 280/4257/20
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року залишено без руху з підстав невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших обставин, які б обґрунтовували поважність пропуску строку, та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин; документа про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року, а також витребувано з Запорізького окружного адміністративного суду матеріали справи № 280/4257/20 з метою перевірки дійсності наданих скаржником доказів до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
01 червня 2021 року до Верховного Суду на виконання ухвали від 14 травня 2021 року надійшли матеріали справи № 280/4257/20.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, а також враховуючи відомості, встановлені у результаті розгляду матеріалів справи № 280/4257/20, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення. 
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 27 травня 2020 року.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На підтвердження своїх доводів у касаційній скарзі відповідач вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 13 Закону України      «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №      1788-XII), статей 5, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) з  урахуванням змін, внесених положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII).
Касатор зазначає, що касаційна скарга у цій справі (щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2) стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки під час перегляду в апеляційному порядку справ з подібним предметом позову судами апеляційної інстанції висловлено дві протилежні позиції.
Вказане, як зазначає скаржник, свідчить про наявність проблеми, яку зумовила відсутність судової практики Верховного Суду у спорах щодо призначення пенсії на пільгових умовах.
До того ж, заявник стверджує, що формування Верховним Судом єдиної правової позиції у цій справі має велике соціальне значення для осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року, з метою з`ясування правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статті 13 Закону № 1788-XII, статей 5, 114 № 1058-IV з  урахуванням змін, внесених положеннями Закону № 2148-VIII, а також необхідності формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 121, 248, 328, 329,  334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на касаційне оскарження у справі № 280/4257/20.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року у справі № 280/4257/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії.
3. Витребувати з Запорізького окружного адміністративного суду матеріали справи №      280/4257/20.
4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
5. Встановити для учасників справи строк до 30 липня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                              Н.В. Коваленко
                                                                                                              С.М. Чиркін