П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/4487/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Єфіменко О.В.  
Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними вимогами :
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06.10.2017 по 12.06.2019  у неповному розмірі ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденного грошового забезпечення 370,36 грн., а саме з 06.10.2017 по 12.06.2019 (день фактичного розрахунку).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернута з підстав, визначених п.9 ч.4 ст.169 КАС України .
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду, помилково вважав, що для звернення до суду з даним позовом ч.5 ст.122 КАС України передбачено місячний термін. Скаржник вважає, що у даному випадку, за аналогією, слід застосувати приписи ст.233 КЗпП, відповідно до частини другої якої в разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Згідно ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені у пункті 3 частини першої статті 294 цього Кодексу (щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин пропустив місячний строк звернення до суду з цим позовом, оскільки матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 - 11.11.2020, виплачено середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 132034,34 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №3478. Таким чином, саме з дати отримання вказаної виплати - 11.11.2020, позивач дізнався про порушення  своїх прав, однак до суду з даним позовом звернувся лише 16.03.2021, тобто з пропуском місячного строку .
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Кодекс адміністративного судочинства встановлює спеціальні (скорочені ) строки звернення до суду  з адміністративними позовом(ст.122 КАС України).
Між тим, для визначення, який саме строк застосовується  у конкретній справі, необхідно, найперше, встановити характер правовідносин, що виникли у публічно-правовому спорі ( за змістом позовної заяви та викладених позивачем вимог), та для прийняття рішення про відкриття провадження у справі  послідовно вирішити такі питання :
- чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства ;
- чи немає у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав таких, що набрали законної сили рішень ;
- чи має особа, що подала позовну заяву адміністративну процесуальну дієздатність;
- чи підсудна справа цьому адміністративному суду ;
- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160 КАС України;
- адміністративний позов подано у строк, установлений законом.
Одержавши позовну заяву ОСОБА_1 , суд на зміст позовної заяви уваги не звернув та передчасно ухвалив про повернення позовної заяви за пропуском строку звернення до суду.
Між тим, як встановлено з матеріалів даної справи, ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2017 №90 звільнений у запас за пунктом "б" за станом здоров`я та з 06.10.2017  його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Вважаючи, що йому не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення на момент звільнення, позивач звернувся до суду із позовом, за результатами розгляду якого, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 по справі № 0640/4560/18, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.10.2017.
Військовою частиною НОМЕР_1 , на виконання рішення суду, 12.06.2019 здійснено розрахунок з ОСОБА_1 на суму 28455,74 грн., 
На думку позивача, з військової частини НОМЕР_1 , внаслідок невиплати на момент звільнення грошового забезпечення в повному обсязі, а саме індексації, підлягає до стягнення середній заробіток за весь час затримки виплати вказаного грошового забезпечення за період з 06.10.2017 по 12.06.2019, тобто по день фактичного розрахунку, тому він звернувся із відповідною заявою до відповідача.
У зв`язку з відмовою Військової частини НОМЕР_1 виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, позивач 21.02.2020 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток з 06.10.2017 по 12.06.2019 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100( справа № 240/1667/20).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2020, яке набрало чинності відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду  16.10.2020 року,   позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2017 по 12.06.2019.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2017 по 12.06.2019 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100.
На виконання рішення від 03.06.2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 нараховано та виплачено середній заробіток  в розмірі 132 034,34 грн. 11 листопада 2020 року.
Не погодившись з визначеною  відповідачем с у м о ю  середнього заробітку до виплати, ОСОБА_1 16 березня 2021 року звернувся в суд з позовом про визнання  протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати  середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06.10.2017 по 12.06.2019  у неповному розмірі  та зобов`язання Військової  частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденного грошового забезпечення 370,36 грн, а саме з 06.10.2017 по 12.06.2019 ( справа №240/4487/31).
Колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який  н е передбачає можливості подання  о к р е м о г о позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання ( належного виконання) судового рішення.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Всі наведені питання залишились поза увагою суду першої інстанції,  що зумовило прийняття помилкового судового рішення.
Згідно ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права, що в свою чергу відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції із стадії вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року  скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі 15 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.