Ухвала                                                                         
19 липня 2021 року
м. Київ
справа № 191/2617/19
провадження № 61-5146ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Луспеника Д. Д.,
розглянув доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року,  у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними задоволено.
Визнано недійсним пункт 4.9 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 лютого 2016 року, 
а саме: «4.9. У випадку дострокового розірвання даного Договору 
з ініціативи Замовника (відкладальна обставина ст. 212 ЦК України) Замовник відповідно до умов цього договору сплачує Адвокату (одноразово) грошову суму у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн».
Визнано недійсним пункт 4.9 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 квітня 2016 року, 
а саме: «4.9. У випадку дострокового розірвання даного Договору 
з ініціативи Замовника (відкладальна обставина ст. 212 ЦК України) Замовник відповідно до умов цього договору сплачує Адвокату (одноразово) грошову суму у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн».
Визнано недійсним пункт 2.3.4. договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
а саме: « 2.3.4. Замовник погоджується, що він не має права звертатись про надання правової допомоги до іншого адвоката (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро) з питань, що так чи інакше стосується виконання цього Договору, пов`язаних з його виконанням його Доручень до повного розірвання Замовником з Адвокатом цього Договору».
Визнано недійсним пункт 2.3.4. договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 квітня 2016 року, 
а саме: « 2.3.4. Замовник погоджується, що він не має права звертатись про надання правової допомоги до іншого адвоката (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро) з питань, що так чи інакше стосується виконання цього Договору, пов`язаних з його виконанням його Доручень до повного розірвання Замовником з Адвокатом цього Договору».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25 000,00 грн.
26 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 25 лютого 2021 року (надійшла до суду 29 березня 2021 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_2 в повному обсязі, 
а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 191/2617/19 за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, витребувано цивільну справу з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
13 липня 2021 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду доповнення до раніше поданої нею касаційної скарги (надійшли до суду 
15 липня 2021 року).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з вимогами частини першої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.
За змістом частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст оскарженої постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 25 лютого 2021 рокускладено 25 лютого 2021 року, останній день на її касаційне оскарження, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, припадав на 29 березня 2021 року.
При цьому, як статтею 390 ЦПК України, так і статтею 398 ЦПК України не передбачено права суду касаційної інстанції вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на внесення змін чи доповнень до касаційної скарги, який є преклюзивним, а тому відповідні доповнення, подані після визначеного законом строку, не приймаються до розгляду та повертаються заявникові.
Разом з доповненням до касаційної скарги ОСОБА_1 надала клопотання про поновлення строку подачі доповнення до касаційної скарги. Однак, до даного клопотання ОСОБА_1 не надала жодного доказу або обґрунтування причини пропуску строку подачі доповнення до касаційної скарги.
Зважаючи на викладене, оскільки доповнення до касаційної скарги заявником надіслано до суду касаційної інстанції 13 липня 2021 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском установленого законом строку на внесення змін чи доповнень до касаційної скарги, доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 25 лютого 2021 року в зазначеній справі підлягають поверненню.
Керуючись статтями 398, 390 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У прийнятті доповнень до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними, відмовити та повернути їх заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Г. В. Коломієць
       Б. І. Гулько
     Д. Д. Луспеник