Дата документу 03.08.2021 Справа № 937/4812/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №937/4812/20        Головуючий у 1 інстанції: Бахаєв І.М.
Провадження № 22-ц/807/2255/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» серпня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після її смерті відкрилась спадщина на належну на праві власності 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями є він та його сестра ОСОБА_2 , інших спадкоємців за законом або заповітом не має.
У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори і заявою про прийняття спадщини, смерть його матері вплинула на його стан здоров`я, вважав, що відсутня необхідність звернення до нотаріальної контори, оскільки він постійно мешкав та продовжує мешкати у вищезазначеній квартирі.
Також після смерті матері виявилося онкозахворювання його дружини ОСОБА_5 , у зв`язку з хворобою був вимушений переїхати до м. Запоріжжя.
У липні 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіної О.П. із заявою про прийняття спадщини за законом, проте отримав усну відмову у зв`язку порушенням шестимісячного строку на прийняття спадщини.
На підставі зазначеного просив визначити додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 січня 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що в позивача були відсутні перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого строку, проживання спадкоємця в іншій місцевості не є безумовним обґрунтуванням поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дії, а за наведених ним обставин він мав змогу звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Відповідачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.53).

11 серпня 2012 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.51).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). 

До складу спадщини входить 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8зв.).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та чоловік ОСОБА_3 . 

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись: дочка померлої ОСОБА_2 та чоловік - ОСОБА_3 

10 липні 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Мозгіною О.П. заведено спадкову справу № 39/2020 після смерті ОСОБА_4 (а.с.49-59).

Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 11.02.2020 року, за наявними картотеками та відомостями домової книги за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 03.04.2018 року зареєстровано місце проживання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.4 зворот.).

Довідкою від 09.12.2020 року, виданою директором ТОВ «ПБК «Акві-Буд» Байрактор Ю.Д., підтверджується, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ним мешкають: дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 . 

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прийняття спадщини тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення спадкоємцю ОСОБА_1 удодаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Суд правомірно вказав у рішенні, що юридична необізнаність та морально-психологічний стан позивача після смерті матері не є тими підставами, з якими якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

З наданої позивачем медичної документації слідує, що дружина позивача - ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 30 червня 2018 року по 13 липня 2018 року (а.с.79 зворот,), а також періодично зверталась за консультацією до спеціалістів: окуліста, ендокринолога у період з червня по вересень 2018 року, при цьому з наданих документів не вбачається, що вона перебувала в безпорадному стані або потребувала стороннього догляду.

З дня смерті  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто протягом більше 2 років, позивач, якому було достовірно відомо про смерть матері, жодним чином не вчинив будь-яких дій, спрямованих на отримання спадщини, яка залишилася після її смерті. Доказів, які підтверджували б те, що він зверталася до нотаріуса з питанням прийняття спадщини, ОСОБА_1 , не надано.

Доводи апеляційної скарги є аналогічним змісту позовної заяви. 

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Оцінивши зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини та визнавши їх неповажними, суд першої правильно застосував статтю 1272 ЦК України і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 серпня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова