УХВАЛА

27 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №911/3504/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю., 

представників учасників справи: 
від позивача: Лисенко В.О.,
від відповідача: Мазуренко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області
у складі суду Лилак Т.Д.
від 04.03.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В., Мальченко А.О.
від 27.04.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"
про стягнення 18 176 544,83 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (далі - Відповідач, КП БМР КО "Броваритепловодоенергія") 18 176 544,83 грн, з яких: 11 932 508,21 грн пені,                  343 323,11 грн 3% річних та 300 713,51 грн інфляційних втрат.
2.          Позов мотивований неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу      №2456/18-ТЕ-17 від 01.10.2018  (далі - Договір) щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, на підставі чого у Відповідача виник обов`язок зі сплати нарахованих сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.          Рішенням Господарського суду Київської області від 04.03.2021 у справі №911/3504/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5 966 254,11 грн пені, 3 243 323,11 грн 3% річних, 3 000 713,51 грн інфляційних втрат та 272 648,17 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
4.          Судові рішення мотивовані доведеністю факту неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної оплати отриманого природного газу.  
5.          Водночас суди скористались своїм правом на зменшення розміру пені на 50% з огляду на повний розрахунок Відповідачем за отриманий природний газ, недоведення Позивачем обставин завдання йому збитків, розмір яких більший або дорівнює розміру нарахованої пені, ненадання доказів перебування у скрутному матеріальному становищі, а також враховуючи те, що Позивач не є фактичним кінцевим споживачем газу і такий газ використовується ним для виробництва теплової енергії для надання послуг з централізованого опалення населенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи 
6.          Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 в частині відмови у стягненні пені у розмірі 5 966 254,10 грн, прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.
7.          Касаційна скарга мотивована наявністю підстави для касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на застосування судами статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14. 
8.          Крім того, Позивач вважає, що суди порушили статті 73, 74, 77 ГПК України та статей 525, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України, оскільки не надали належної правової оцінки ступеню виконання зобов`язання боржником.                               
9.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 без змін.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10.          1 жовтня 2018 року між АТ "НАК "Нафтогаз України" - постачальник - та КП БМР КО "Броваритепловодоенергія" - споживач - було укладено Договір, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах зазначеного Договору.
11.          Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. Договору).
Згідно з п. 3.7. Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 26.11.2018) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Пунктом 7.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 01.11.2018) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати він зобов`язується сплатити постачальнику, пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 9.3. Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 26.11.2018) встановлено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.
Згідно з п. 11.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №7 від 24.04.2019) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу з 31 травня 2019 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
12.          На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 223 067 795,10 грн, що підтверджується копіями підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі природного газу, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 30.10.2018, акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2018, акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2018, акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2019, акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2019, акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2019, акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 та акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2019.
13.          Станом на день звернення Позивача до суду заборгованість Відповідачем погашена, однак Відповідачем несвоєчасно виконано зобов`язання по сплаті вартості за отриманий у жовтні 2018 року - травні 2019 року природний газ.
14.          Відповідач є непідприємницьким товариством (єдиним засновником якого є Броварська міська рада), створеним для надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення у місті Бровари, не є кінцевим споживачем одержаного природного газу. Надходження коштів на рахунок Відповідача та можливість погашення заборгованості за природний газ в цілому залежить від сплати кінцевими споживачами на користь Відповідача відповідних платежів.
15.          Тяжкий фінансовий стан Відповідача підтверджується фінансовими звітами (баланс, звіт про фінансові результати). Згідно показників Балансу (код рядка 1420) сума непокритих збитків станом на 30 вересня 2020 року становить                143,1 млн. грн.
16.          Крім того, відповідно до наданої Департаментом економіки систем життєзабезпечення Міністерства розвитку громад та територій України інформації щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на теплову енергію, послуги з центрацізованого опалення, постачання гарячої води, з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення для населення та бюджетних установ (станом на 01.11.2020) по КМ БМР "Броваритепловодоенергія", заборгованість з різниці в тарифах, що залишилась непогашеною на 01.01.2020 в т.ч., що утворилась станом на 01.01.2016 складає 1789,10 тис. грн, розмір невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах станом на 01.11.2020 складає 174 786,10 грн.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
17.          Цивільний кодекс України (далі - ЦКУ)
Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків
1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини; …
Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом
1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2. … Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення 
1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші  тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
2. Зобов`язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання
1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. …
Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання
1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). …
Стаття 551. Предмет неустойки
… 3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Стаття 611. Правові наслідки порушення зобов`язання
1. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
… 3) сплата неустойки; …
Стаття 655. Договір купівлі-продажу
1. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
18.          Господарський кодекс України (далі - ГКУ)
Стаття 230. Штрафні санкції
1. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. …
19.          Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК)
Стаття 296. Закриття касаційного провадження
1. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:
… 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
2. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
20.          Виходячи з положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
21.          Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
22.          Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19,  пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду                          від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).
23.          Таким чином, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, що переглядається.
24.          Проаналізувавши висновки, що викладені у постанові Верховного Суду, на які посилається Відповідач у касаційній скарзі, Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, з огляду на наступне.
25.          Так, у справі №908/1453/14 предметом позову стали вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату поставленого природного газу. Водночас, у наведеній справі розмір пені, стягнутий з відповідача, визначався виходячи з наданого самим відповідачем контррозрахунку та становив лише      77     873,65 грн (тобто є значно меншим, порівняно з визначеним Позивачем у справі №911/3504/20 розміром пені). Крім того, у справі №908/1453/14 суди виходили з обставин критичного фінансово-господарського стану позивача, на підтвердження чого ним надавались відповідні докази. У свою чергу підставою для зменшення заявленого розміру пені стало укладення сторонами спільного протокольного рішення №20/5099 від 14.10.2013, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за електроенергію, поставлену відповідно до договору № 44 від 01.10.2004.
26.          Натомість як встановлено судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, підставами для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення пені стали обставини перевищення розміру неустойки перед розміром збитків та специфіка діяльності Відповідача, а саме: те, що він не є фактичним кінцевим споживачем газу і такий газ використовується ним для виробництва теплової енергії для надання послуг з централізованого опалення населенню. При цьому суди також встановили, що Позивачем взагалі не надано доказів перебування у скрутному матеріальному становищі, а також того, що вказана обставина виникла з вини Відповідача.
27.          Таким чином, доводи Позивача про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові  Верховного Суду              від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, є безпідставними, оскільки у даній справі та у справі, на яку він посилається, суди дійшли відповідних висновків не у зв`язку з неоднаковим застосуванням норм права, а у зв`язку з наявністю різних фактичних обставин у вказаних справах, що формують зміст правовідносин, а також доказової бази та її різної оцінки судами у кожному конкретному випадку.
28.          Суд також відхиляє аргументи Позивача щодо порушення судами вимог статей 525, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, поданих сторонами на підтвердження своїх доводів про розмір пені, що повинен бути стягнутий на користь Позивача, або причин його зменшення, що не входить до визначених процесуальним законодавством меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
29.          З огляду на викладене Суд зазначає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду                   від 27.04.2021 у справі №911/3504/20 підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.
Судові витрати
30.          За змістом статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при цьому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження). З огляду на те, що касаційне провадження у справі закривається, судові витрати у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями     234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ: 

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №911/3504/20. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Головуюча                                                                                               Г. Вронська

Судді                                                                                                          Н. Губенко 

                                                                                                                О. Кролевець