ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 394/88/20
провадження № 22-ц/4809/1087/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Дуковського О.Л.,
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2021 року у складі судді Партоліної І.П. 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначала, що після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями за законом на спадкове майно, в тому числі на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, стали вона та її брат ОСОБА_2 .
Після поховання матері вона в терміновому порядку була вимушена виїхати за межі України до Російської Федерації на роботу. Брат пообіцяв, що самостійно оформить спадщину в нотаріуса на них обох після смерті матері і отримає всі необхідні правовстановлючі документи на спадкові земельні ділянки. 
Позивачка зазначала, що по поверненню із Російської Федерації стан її здоров`я дуже погіршився, вона почала страждати на тяжку хворобу ніг, сама не могла пересуватись, виходити із квартири і знаходилась на повному обслуговуванні своєї дочки та внука. В зв`язку з цим вона не мала можливості самостійно займатися своїми спадковими справами і повністю довірилася своєму братові ОСОБА_2 , який обманним шляхом заволодів її частками землі. 
Позивач вказала, що звернувшись із запитом до Мартинівської сільської ради на території якої знаходяться спадкові земельні ділянки, вона отримала Рішення № 79 від 05.04.2001 Мартинівської сільської ради Новоархангельського району, з якого дізналася, що право власності на обидві земельні ділянки загальною площею 13,06 га було оформлене на її брата ОСОБА_2 . 
При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у оформленні спадкування після смерті матері, оскільки нею був пропущений відведений законом строк.
Вважає, що оскільки вона була введена в оману відповідачем, знаходилась за межами України та довгий час хворіла, строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин.
Просила визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог. Стягнуто із  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  судові витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 65344 грн. 70 коп. 
Суд дійшов висновку, що належним відповідачем у справі повинна бути територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини з приводу нерухомого майна, а саме земельної ділянки, оскільки згідно інформації нотаріуса  після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не надходили, на час її смерті вона проживала сама.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_2 суми судових витрат, подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду в цій частині незаконним, таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм процесуального права та при неповному дослідженні обставин справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що стороною відповідача з метою підтвердження понесених витрат у зв`язку з розглядом справи долучено лише договір про надання правничої допомоги, акти виконаних робіт та калькуляції вартості правничої допомоги, наданої адвокатом. В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про фактичне понесення витрат відповідачем пов`язаних із розглядом справи.
Вважає, що при ухвалені рішення поза увагою суду залишилися обставини того, що спір є немайновим, метою якого є лише встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, відтак очевидною є неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з предметом спору та значенням справи для відповідача (п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України) з огляду на висновок суду першої інстанції про звернення з позовом до неналежного відповідача.
На думку позивача заявлена сума понесених витрат пов`язаних із розглядом справи є завищеною і неспівмірною з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Зазначала, що судом також не досліджено обставини того, що вона є пенсіонером, людиною похилого віку, знаходжуся під наглядом лікарів у зв`язку з проблемами зі здоров`ям. Розмір її доходу (пенсійне забезпечення) за останні 12 місяців склав 26413,37 грн і вона не в змозі оплатити стягнуті судові витрати, які нібито поніс відповідач у зв`язку із розглядом справи. 
       Просила скасувати рішення суду в частині стягнення з неї на користь відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в сумі 65344 грн 70 коп. з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт пов`язаних із наданням професійної правової/правничої допомоги при розгляді даної цивільної справи та їх вартості адвокатом до суду були надані калькуляції вартості правової правничої допомоги та акти виконаних робіт, що містяться в матеріалах справи, а йому - квитанції до прибуткового касового ордеру, якими підтверджується оплата наданих послуг адвокатом на підставі договору про надання правової/правничої допомоги та додатку до нього. Вказує, що вищезазначеними документами підтверджуються фактичні обсяги наданої правової/правничої допомоги адвокатом Гончаруком І.М. під час розгляду даної цивільної справи. 
Вважає, що матеріальне становище позивачки не є скрутним, оскільки вона була спроможна оплачувати та оплачує і надалі послуги свого захисника, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції та другого адвоката, який готував та подавав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мартинівці Новоархангельського району Кіровоградської області, про що свідчить відповідна копія Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .
Довідкою Мартинівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області засвідчується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мартинівка Новоархангельського району Кіровоградської області. В даному домоволодінні проживала сама.
Родинний зв`язок між померлою та позивачем підтверджено витягом із Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно якого прізвище позивача після одруження – « ОСОБА_4 » та про народження останньої, де її матір`ю записана ОСОБА_3 .
Постановою нотаріуса від 14.01.2020 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 внаслідок пропущеного терміну та відсутності необхідної інформації та документів.
Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не відкривалась, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не надходили, свідоцтво про право на спадщино не видавалось, заповіти від імені померлої не посвідчувались.
Представником відповідача заявлено до суду вимогу щодо стягнення із позивача на користь відповідача понесені витрати, які пов`язані з розглядом справи в сумі 67567 грн.41 коп. та надані докази понесених витрат.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Відповідач, який був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Гончаруком І.М. укладено договір про надання правової/правничої допомоги від 10 березня 2020 року.
У додатку № 1 до цього договору адвокатом та клієнтом погоджено розмір погодинної оплати праці адвоката залежно від типу наданої послуги.
Акти виконаних робіт та калькуляція містять опис робіт, витраченого часу на виконання таких робіт, розрахунок вартості таких робіт, а також визначено, що замовник своїм підписом свідчить про згоду на оплату вказаних послуг та відсутність претензій і підтверджує факт оплати зазначеної грошової суми.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».
У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат.
Дослідивши подані документи, суд першої інстанції встановив, що представником відповідача надані докази понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 65344,70 грн.
Встановивши, що витрати на професійну правничу допомогу здійснені ОСОБА_2 , суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для розподілу таких витрат.
Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
На підтвердження судових витрат, понесених відповідачем була надана квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 23.03.2020 на суму 9584 грн, квитанції на оплату пального та за пересилання поштових відправлень АТ «Укрпошта». 
Також з матеріалів справи вбачається, що адвокат Гончарук І.М. брав участь в судових засіданнях представляючи інтереси відповідача: 29.04.2020 – 40 хв.; 10.06.2020 – 2 год. 50 хв.; 19.06.2020 – 1 год. 25 хв.; 14.09.2020 – 1 год. 15 хв.; 09.10.2020 – 6 хв.; 12.01.2021 – 3 хв.
Разом з тим, об?єм виконаних робіт, згідно актів та калькуляції наданих адвокатом Гончаруком І.М. не відповідає дійсному його обсягу та витраченому часу. 
Так, в акті виконаних робіт від 18 червня 2020 року двічі нараховано гонорар за слідування у зворотному напрямку та участь в судовому засіданні 10.06.2020; відповідно до акту виконаних робіт від 13.10.2020, представник приймав участь у судовому засіданні з 09.00 години до 10.30 години по справі № 394/1021/19, однак судом розглядається справа № 394/88/20 і розгляд справи 09.10.2020 відбувався з 11.22 години до 11.28 години згідно журналу судового засідання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа № 907/357/16).
Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції - 10.06.2020 просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про стягнення судових витрат.
Проаналізувавши вказані акти виконаних робіт та калькуляцію вартості правничої допомоги наданої адвокатом Гончаруком І.М., апеляційний суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача робота (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу визначений адвокатом Гончаруком І.М. є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи і витрачений адвокатом час та неспіврозмірним з предметом спору та значенням справи для відповідача, з огляду на висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до неналежного відповідача, а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має складати 20000 грн.
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру судових витрат пов`язаних із розглядом справи. 
         Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2021 року змінити в частині стягнення судових витрат пов`язаних із розглядом справи. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) судові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.
             Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 05 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань
Судді                                                                                 О.Л. Карпенко                                                                                                О.Л. Дуковський