П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/15361/20	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 08.04.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.
                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                         Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення, -

ВСТАНОВИВ:
30.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.
Апелянт посилався на те, що відповідачем порушено порядок відправлення акту перевірки, визначений п. 42.2 ст. 42 ПК України, що виключає підстави, визначені ст. 86 ГІК України для прийняття податкового повідомлення-рішення.
В апеляційній скарзі апелянт вказував на безпідставність та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на відсутність вини товариства у порушенні строків реєстрації податкових накладних. Апелянт зазначив, що своєчасно направляв на реєстрацію податкові накладні, однак, саме з вини відповідача вони не були зареєстровані датою їх направлення.
На думку позивача, оскільки товариство виконало свій обов`язок щодо складання, підписання та направлення до податкового органу протягом встановленого ПК України строку податкових накладних, воно не може нести відповідальність у вигляді накладення на нього штрафу за те, що такі податкові накладні були зареєстровані контролюючим органом після спливу граничних строків з вини останнього.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до наступних висновків:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Рекорд Сістем» та Головним управлінням ДПС в Одеській області було укладено Договір про визнання електронних документів від 10.09.2019 року № 1532001, згідно Заяви про приєднання від 18.09.2019 року №1, яку 19.09.2019 р. прийнято згідно квитанції №2.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що 30.09.2019 р. Товариством було складено податкову накладну №30001 на загальну суму з ПДВ 21 992 592,38 грн. за результатами господарських взаємовідносин з Державним підприємством «КАЛУСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ- НОВА», та яку в межах визначених п. 201.10 ст. 201 ПК України строків, а саме - 15.10.2019 р. направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно квитанції від 15.10.2019 р. податкову накладну доставлено до ДПС України, але документ не прийнято, з причин відсутності укладеного з платником 41639496 договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу та запропоновано надіслати заяву про приєднання до договору. 
10.12.2019 року ТОВ «Рекорд Сістем» подано заяву про приєднання №1 до договору про визнання електронних документів від 10.09.2019 року №1532001. Згідно квитанції №1 - заяву не прийнято. Діє заява про приєднання від 18.09.2019 року №1.
Також позивач посилався на те, що 15.12.2019 року товариством було направлено на реєстрацію податкову накладну № 27001 на загальну суму з ПДВ 30  000  000, яку складено 27.11.2019 року за результатами господарських операцій з ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО». Згідно квитанції від 15.12.2019 року податкову накладну доставлено до ДПС України, але документ не прийнято, знов з підстав відсутності укладеного з платником 41639496 договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу та запропоновано надіслати заяву про приєднання до договору. 
Аналогічно 15.01.2020 року товариством було направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 31001 на загальну суму з ПДВ 96  000  000, яку складено 31.12.2019 року за результатами господарських операцій з ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО». Згідно квитанції від 15.01.2020 року податкову накладну доставлено до ДПС України, але документ не прийнято з тих же підстав, що і у попередніх випадках.
З матеріалів справи встановлено, що 27.02.2020 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області було проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/абро розрахунків коригування ТОВ «Рекорд Систем», за наслідками якої складено Акт №1530/15-32-51-04/41639496.
Перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, встановлених ст. 201 ПК України, а саме:
від 30.09.2019 р. № 30002 – дата виписки – 30.09.2019 року, дата реєстрації 18.10.2019 року,  затримка - 3 дні,
від 27.11.2019 р. №27001 - дата виписки – 27.11.2019 року, дата реєстрації 22.01.2020 року,  затримка - 38 днів,
від 31.12.2019 р. № 31001 - дата виписки – 31.12.2019 року, дата реєстрації 22.01.2020 року,  затримка - 7 днів.
На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення Форми «Н» №0081845104, яким до товариства застосовано штрафні санкції  в сумі 3  100  053,33 грн.
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Рекорд Сістем» оскаржило його до суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз правових норм Податкового кодексу України дозволяє стверджувати, що податковим законодавством передбачено порядок виправлення технічних та методологічних помилок в електронному кабінеті платника. Однак, як встановлено судом, позивачем (ТОВ «Рекорд Сістем») дій, передбачених Податковим кодексом вчинено не було, а тому відповідач за відсутності надісланого ТОВ «Рекорд Сістем» через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення про виявлену технічну та/або методологічну помилку, позбавлений можливості вчинення дій встановлених приписами п. 421.8, п. 421.9. п. 421.10. ст. 421 ПК України для її усунення.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанцїі, з огляду на наступне:
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України встановлено обов`язок платника податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.
Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, до товариства застосовано штрафні санкції згідно ст. 120-1 ПК України
- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 16  000  533 грн. 33 коп., застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 1  600  053,33 грн.;
- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 5  000  000 грн., застосовано штраф у розмірі 30 % у сумі 1 500 000 грн.
Дотримання строків реєстрації податкових накладних продавцем є визначальним. Недотримання цих вимог не тільки є порушенням податкової дисципліни продавця товару/послуг. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Аналіз норм Податкового кодексу України дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, лише за наявності його вини.
Для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.
Такої позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 640/18870/19.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Рекорд Сістем» 30.09.2019 року за результатами здійснених фінансово-господарських операцій сформувало податкову накладну № 30001 та з урахуванням встановлених строків та вимог податкового законодавства 15.10.2019 року намагалось здійснити її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
15.10.2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Рекорд Сістем» було отримано квитанцію № 1 в електронному вигляді, в якій було вказано, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, документ не прийнято, виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - відсутній укладений з платником « 41639496» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу, надішліть заяву про приєднання до договору.
Податкову накладну від 30.09.2019 року № 30001 було зареєстровано згідно наявної в матеріалах справи квитанції 29.10.2019 року.
27.11.2019 року ТОВ «Рекорд Сістем» було складено податкову накладну № 27001 та з урахуванням встановлених строків та вимог податкового законодавства 15.12.2019 року направлено її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно наявної в матеріалах справи квитанції від 15.12.2019 року, документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, документ не прийнято, виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - відсутній укладений з платником «41639496» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу, надішліть заяву про приєднання до договору.
Також, 31.12.2019 року позивачем було складено податкову накладну № 31001 та з урахуванням встановлених строків та вимог податкового законодавства 15.01.2020 року направлено її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно наявної в матеріалах справи квитанції від 15.01.2020 року, документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, документ не прийнято, виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - відсутній укладений з платником «41639496» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу, надішліть заяву про приєднання до договору.
З матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з виниклими проблемами у реєстрації податкових накладних, товариством 10.12.2019 року було направлено контролюючому органу Заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів від 10.09.2019 року № 1532001, однак, отримало квитанцію № 1 про те, що заява не прийнята, оскільки діє Заява про приєднання від 18.09.2019 року № 1 до договору про визнання електронних документів.
Таким чином, судом встановлено, що на момент надіслання товариством на реєстрацію в ЄРПН податкових накладних від 30.09.2019 року № 30001, від 27.11.2019 року № 27001 та від 31.12.2019 року № 31001, був діючим договір про визнання електронних документів від 10.09.2019 року № 1532001 та Заява про приєднання від 18.09.2019 року № 1.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.
Згідно з п.1 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу СЕД з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.
Згідно з п.9 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, підставами для відмови у прийнятті Заяви про приєднання до Договору та відповідно у приєднанні до Договору є: відсутність автора на обліку у контролюючому органі; невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр); наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; наявність в Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю; наявність діючого Договору.
Відповідно до п.14 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, дія Договору та пов`язаних з ним Повідомлень припиняється за ініціативи підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника), поданої з дотриманням передбаченої пунктом 15 цього розділу процедури, або за наявності однієї з таких підстав: отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи; наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі; наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю.
Згідно з п.17 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, у день припинення дії Договору контролюючий орган повідомляє автора про припинення дії Договору (із зазначенням причини) шляхом направлення автоматично сформованого повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу, внесену до облікових даних автора, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На повідомлення про припинення дії Договору накладається електронна печатка контролюючого органу, визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, контролюючий орган не повідомляв про припинення дії договору про визнання електронних документів із зазначенням відповідних причин. Під час розгляду справи відповідачі не надали до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження підстав для припинення дії договору про визнання електронних документів з позивачем. Навпаки, в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують, що чинність  договір про визнання електронних документів від 10.09.2019 року № 1532001 та Заяви про приєднання від 18.09.2019 року № 1.
Відповідно до п.4.1 Розділу 4 Тимчасового порядку надходження та комп`ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді до органів ДПС України, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 року № 672, податкова звітність до органів державної податкової служби може бути подана (надіслана): в електронному вигляді до приймального шлюзу органу ДПС України за допомогою програмних засобів та будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку, які гарантують доставку електронного пакета звітних документів платника податків до органу ДПС протягом однієї години.
Згідно Переліку органів ДПС України, де будуть розміщені приймальні шлюзи податкової звітності в електронному вигляді, який є додатком 2 до наказу Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 року № 672, приймальний шлюз податкової звітності в електронному вигляді розміщений в ДПС у м. Києві (зона дії приймального шлюзу - м. Київ), ДПС України (зона дії приймального шлюзу - Україна).
Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин підстав для припинення дії договору в односторонньому порядку у відповідача не було, а тому у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови у прийнятті електронних документів.
З урахуванням зазначеного, були відсутні правові підстави для неприйняття вказаних вище податкових накладних до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В межах спірних правовідносин колегія суддів  встановила, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.
Колегія суддів вважає, що платником податків були здійснені всі необхідні та належні заходи з метою реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але з незалежних від нього причин та не з його вини їх зареєструвати своєчасно не виявилося можливим.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 03.05.2018 по справі №818/1070/17, від 26.06.2018 у справі №808/2127/17, платник податків звільняється від відповідальності за порушення строків реєстрації податкової накладної, оскільки він вжив усіх заходів, спрямованих на виконання покладеного на нього обов`язку щодо її реєстрації, а неможливість реєстрації податкових накладних виникла не з-за його тих чи інших винних дій чи бездіяльності.
Таким чином, враховуючи обставини справи, вимоги Податкового Кодексу України, принцип правомірності дій платника податків, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи відповідача, що товариство не здійснило жодного намагання для вирішення проблеми щодо технічних помилок відносно дії договору колегією суддів оцінюються критично, оскільки у позивача на дату подання для реєстрації спірної податкової накладної був чинний договір про приєднання до договору про визнання електронних документів, водночас суб`єкт господарювання не зобов`язаний вирішувати наявні технічні помилки, оскільки цей обов`язок покладений на контролюючий орган.
У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».
У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».
Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).
Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність податкового повідомлення-рішення від 22.05.2020 року № 0081845104, та доходить до висновку про наявність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи встановлення судом першої інстанції  недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи,  колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено  судовий збір у розмірі 21020 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.12.2020 року № 925.
При зверненні з апеляційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 31 530  грн., що підтверджується платіжним дорученням № 987 від 28.04.2021 року.
З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Рекорд Сістем», в даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплаченого судового збору, тобто 52 550 грн.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 22.05.2020 рок № 0081845104.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області  (код ЄДРПОУ 43142370, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекорд Сістем” (код ЄДРПОУ 41639496, 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 18) судовий збір у розмірі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.В. Єщенко