ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6238/21 Справа № 203/308/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Петешенкової М.Ю.
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 01 листопада 2008 року по 06 листопада 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу, залишилась проживати разом з матір`ю. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року визначено місце проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання батька. 
Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, а він в свою чергу позбавлений можливості отримувати додаткові прибутки. 
У зв`язку з викладеним, просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її заробітку щомісяця, визначити кошти у сумі 11 601,00 грн. сплачені в якості аліментів за період з 01 червня 2020 року по 01 лютого 2021 року, як такі, що використані за нецільовим призначенням.
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісячно, починаючи від 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки місце проживання дитини було визначено разом з батьком, з відповідача на його користь підлягають стягненню аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На підтвердження вимоги про стягнення сплачених грошових коштів в якості аліментів, як використаних за нецільовим призначенням не надано жодних доказів.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що починаючи з 05 червня 2020 року дитина проживає разом з батьком. Мати з дитиною не спілкується, участі у вихованні, шкільному та позакласному житті не приймає. Будь-якого забезпечення зі сторони матері на рахунок дитини не надходить, в той час, як з батька на її рахунок продовжується стягнення аліментів на утримання дитини. 
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в цій частині.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 01 листопада 2008 року по 06 листопада 2014 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачем і перебуває на його утриманні. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року з позивача на користь відповіда стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року визначено місця проживання малолітньої дитини разом з ОСОБА_1 .
       З серпня 2020 року по листопад 2020 року включно на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року з позивача стягнуто аліменти у сумі 5 888,72 грн, про що свідчить довідка-розрахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 грудня 2020 року №207672. Доказів стягнення коштів за період з червня 2020 року по лютий 2021 року позивачем не надано (а.с. 36 - 37).
Позивач звернувся до суду з вимогами про визначення коштів у сумі 11 601,00 грн, сплачених у якості аліментів за період з 01 червня 2020 року по 01 лютого 2021 року, як таких, що використані за нецільовим призначенням.
Відповідно до статті 186 СК України, на якій побудовано позов у цій частині, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
       Аналіз змісту приведеної норми свідчить про те, що у ній йдеться про нецільове витрачання стягнутих або добровільно сплачених аліментів, тобто їх використання не на потреби дитини.
       Оскільки, стягнення аліментів відбувалося у примусовому порядку в рамках відкритого виконавчого провадження, при цьому, жодного доказу нецільового використання стягнутих на користь ОСОБА_2 аліментів позивачем надано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення сплачених аліментів, як використаних за нецільовим призначенням.
       Аргументи апеляційної скарги про те, що починаючи з червня 2020 рокумати з дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні не приймає, проте з позивача, як батька продовжується стягнення аліментів на утримання дитини, самі по собі не є достатньою підставою для визначення, що її матір використовує аліменти не за цільовим призначенням, на будь-які інші потреби, які не пов`язанні з утриманням та вихованням дитини. Відповідно до положень статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Проте, акт складений на підставі інспекційного відвідуванняне містить висновків, які б підтверджували нецільове використання коштів, сплачених в якості аліментів за період з 01 червня 2020 року по 01 лютого 2021 року. 
Колегія суддів звертає увагу, що зміна умов місця проживання дитини, в порядку вимог статті 273 СК України, може бути підставою для звільнення від сплати аліментів лише за рішенням суду.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не беруться до уваги, оскільки висновків суду не спростовують, зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
З огляду на зазначене, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення в оскарженій частині, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        В.С. Городнича

                                                                               О.В. Лаченкова