КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/11306/2021
 
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                                   Справа № 753/3465/21

20 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                          - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гусак О.С., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в:
 
14 лютого 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало що, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 31.08.2017 року.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайтіwww.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Вказує на те, що доказом визнання угоди, укладеної між банком та відповідачем, є факт користування відповідачем  картковим рахунком та використання кредитних коштів.
Зазначає, що банком було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування серед яких є: Internet-banking Приват24,  MobileBanking, Контактний центр банку, цілодобову службу «Консьєрж- сервіс» та до пристроїв самообслуговування.
Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості.
Зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09 лютого 2021 року має заборгованість - 194 193,53 грн. з яких: 165 055,19 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 29 138, 34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.
З огляду на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.08.2017 року у розмірі 194 193,53 грн. яка складається з 165 055,19 грн.- заборгованості за тілом кредиту та 29138, 34 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.
Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у загальному розмірі 165 055 грн. 19 коп. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2475 грн. 97 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 17 червня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила  заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови  у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом  прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що до суду була надана копія заяви від 31.08.2017 року, згідно якої відповідач з Умовами та правилами та тарифами банку ознайомлений та їх положення зобов`язався виконували неухильно.
Вказує на те, що позивачем було виконано вимоги Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ, проінформовано відповідача про умови кредитування та 27 вересня 2018 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту в якому зазначені: процентна ставка у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37,2% річних, порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесків, розмір штрафів, відсоткова ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту- 74,4% річних.
Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги факт погодження з відповідачем умов кредитування у паспорті кредиту від 27.09.2018 року та безпідставно відмовлено в задоволені позову в частині стягнення відсотків.
Відзиву на апеляційну скаргу  відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.08.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та 27.09.2018 року підписав паспорт споживчого кредиту.
Підписавши паспорт споживчого кредиту,   ОСОБА_1    погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з типом кредиту, максимальною сумою ліміту, строком договору та строком кредитування, способом та строком надання кредиту, процентною ставкою у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37,2% річних, порядком повернення кредиту, кількістю та розміром платежів, періодичністю внесків, розміром штрафів, відсотковою ставкою яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту- 74,4% річних.
Як вбачається з наданої позивачем  довідки, 18.09.2017 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до 09/18, 27.09.2018 року отримав кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 11/20 та 02.10.2018 року отримав кредитку картку № НОМЕР_3 терміном дії до 09/21.
Відповідно до наданої позивачем довідки , відповідачу ОСОБА_1 21.09.2018 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 000, 00 грн. 02.10.2018 року - кредитний ліміт було збільшено до 105 000, 00 грн.
28 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до АТ КБ «ПриватБанк» заявку на актуалізацію даних по преміум картці та просив збільшити суму кредитного ліміту до 200 000,00 грн. 
На підставі заявки відповідача 28 листопада 2018 року йому було збільшено кредитний ліміт до 200 000,00 грн.
31 січня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від31.08.2017 року, яка  станом на 09.02.2021  року  становить суму  - 194 193,53 грн. з яких: 165 055,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту  та 29138, 34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 165 055,19 грн., суд першої інстанції посилався на обгрунтованість  та доведеність  вказаних позовних вимог належними та допустимими доказами. 
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови у стягненні з  відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, та ухвалити  в цій частині нове судове рішення  про задоволення  вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення  суду просить залишити без змін.
Отже, рішення суду першої інстанції  в частині задоволення вимоги банку  про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в  сумі 165 055,19 грн. сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні  позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом
Відмовляючи  в задоволенні  позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині  стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом досягнення між сторонами згоди щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами та їх розміру, оскільки він був підписаний після укладення між сторонами договору, з порушенням вимог Закону України «Про споживче кредитування».
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей  205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В підписаній  відповідачем   31.08.2017 року анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що ця заява в сукупності з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між  особою, що її підписала, і банком договір про надання банківських послуг.
27.09.2018 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту
Відповідач ОСОБА_1 з викладеними у  заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви та у паспорті споживчого  кредиту ним проставлено його особистий підпис.
Вказані докази  свідчить про досягнення сторонами згоди щодо  істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України, а підписання ОСОБА_1   анкети - заяви та паспорту споживчого кредиту підтверджує укладення між ним і банком договору.
Згідно наданої Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» довідки ОСОБА_1 18.09.2017 року було оформлено кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до 09/18, 27.09.2018 року отримав кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 11/20 та 02.10.2018 року отримав кредитку картку № НОМЕР_3 терміном дії до 09/21.
Одночасно  відповідач зазначені  обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних карток,  користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач суду не надав.
Суд першої інстанції наявним у справі доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про те, що наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом досягнення між сторонами згоди щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами та їх розміру, оскільки він був підписаний після укладення між сторонами договору з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Як вбачається  з  підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту,   ОСОБА_1 погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме:процентною ставка, яка застосовується за межами пільгового періоду- 37,2 % річ. та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту- 74,4 % річ.
Згідно  наданого позивачем та перевіреного  судом розрахунку заборгованості відповідач за договором б/н від 31.07.2017 року та станом на 09.02.2021  року має заборгованість у розмірі - 194 193,53 грн. з яких: 165 055,19 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 29 138, 34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.
Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником ОСОБА_1 до суду надано не було.
За таких обставин, факт існування у відповідача заборгованості за відсотками у вищевказаному розмірі є доведеним, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача   ОСОБА_1 ,  як з боржника,  на користь АТ  КБ «ПриватБанк».
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової  Олени Леонідівни підлягає задоволенню, заочне рішенняДарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення з відповідача  на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в сумі  29 138,34 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29 138,34 грн.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
При подачі позовної заяви  позивачем  було сплачено  судовий збір  у розмірі  2 912,90 грн.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року з відповідача ОСОБА_1 було стягнуто на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2475, 97грн.
При подачі  апеляційної скарги  АТ КБ " Приватбанк"  було сплачено судовий збір у розмірі 3405,00 грн. За результатами апеляційного перегляду справи   апеляційну скаргу  було задоволено, рішення  суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене  в цій частині нове судове рішення про задоволення   зазначених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню  судові витрати по  сплаті судового збору в розмірі 3 841 грн. 93 коп. 
       Керуючись ст.ст.526, 549, 611, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової  Олени Леонідівни задовольнити.
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині  нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченими відсотками у сумі 29 138,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 841 грн. 93 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

               Головуючий:                                              Судді: