ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2021 р.           Справа№ 910/20970/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"
на рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. (повний текст складено 26.04.2021 р.)
у справі № 910/20970/20 (суддя - Джарти В.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "В.М."
до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" 
про стягнення 571 197,53 грн., -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "В.М." звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства  Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"(далі - ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЮУ АЕС") про стягнення 571 197,53 грн., з яких 550 305,96 грн. боргу, 6 301,02 грн. 3 % річних та 14 590,55 грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 53-123-01-20-06280 від 08.04.2020 р. в частині оплати поставленого товару.
Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. у справі № 910/20970/20 позов задоволено частково: стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЮУ АЕС" на користь ТОВ "В.М." 550 305,96 грн. боргу, 6   283,54 грн. - 3 % річних, 14 046,35 грн. інфляційних втрат та 8 559,54 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЮУ АЕС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги  про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат залишити без задоволення.
Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, апелянт зазначав, що судом першої інстанції не вірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, оскільки у відповідності до п. 2.2 договору № 53-123-01-20-06280 від 08.04.2020 р. оплата поставленого товару здійснюється протягом 45 робочих днів після виконання постачальником п. 3.2 та 5.1 договору. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 р. відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду на 21.07.2021 р.
22.06.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
29.06.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 р. задоволено клопотання державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 р., у зв`язку з перебуванням суддів Поляк О.І. та Руденко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 р., справу № 910/20970/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів.
У судовому засіданні, що відбулось 21.07.2021 р., відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу, частково скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат. 
Позивач у судовому засіданні 21.07.2021 р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Місцевим господарським судом вірно встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 08.04.2020 р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" в якості покупця та Товариством з обмеженою відповідальністю "В. М." в якості постачальника було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-20-06280 (далі - договір) за яким постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код      CPV30120000-6 по ДК 021:2015- фотокопіювальне та поліграфічне обладнання для офсетного друку (витратні матеріали і запчастини до оргтехніки) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1, що є невід`ємною частиною договору. 
Загальна вартість товару закріплена у пункті 2.1 договору, є твердою та складає 550   305, 96 грн. з ПДВ.
Згідно із п. 2.2 договору оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до договору) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 договору. 
У пункті 3.2 договору визначено перелік документів які постачальник надає покупцю      з товаром. Пунктом 5.1 договору врегульовано порядок приймання товару по кількості та якості.
На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару згідно видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи, а саме:
- № ННУ00032954 від 22.05.2020 на суму 430   428,54 грн з ПДВ
- № ННУ00033115 від 02.07.2020 на суму 106   578,78 грн з ПДВ
- № НЗК00775671 від 15.07.2020 на суму 5   069,16 грн з ПДВ
- № ННУ00033169 від 22.07.2020 на суму 8   229,48 грн з ПДВ.
Оскільки відповідач не здійснив оплату товару у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 550   305, 96 грн. заборгованості.
Частинами 1 та 2   статті 509 Цивільного кодексу України   (далі -   ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2   статті 11 ЦК України   передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України   встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями   статті 193 Господарського кодексу України   (далі -   ГК України).
Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Приписами статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору.
Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Видаткова накладна - це первинний документ, що підтверджує передачу товару (товарно-матеріальних цінностей) від постачальника до покупця.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно із п. 3.2 договору супровідні документи, постачальник надає покупцю разом з товаром.
Отже, виконання п. 3.2 договору, щодо передачі супровідних документів на товар, як і п. 5.1 договору, щодо приймання товару по кількості та якості здійснються в момент передачі самого товару.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки постачальником передано покупцю товар відповідно до його потреб і за узгодженою між сторонами ціною, що підтверджується видатковими накладними, які оформлені відповідно до положень чинного законодавства і містять відомості про господарську операцію.
Тож, прийнявши товар без зауважень, відповідач тим самим підтвердив виконання позивачем п. 3.2 та 5.1 договору, а отже повинен був здійснити оплату поставленого товару протягом 45 робочих днів після постачання товару, згідно п. 2.2 договору. 
З огляду на встановлене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи позивача про невиконання  відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, розмір яких  документально підтверджений,  відповідачем не спростовано, а тому позов в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 550   305, 96 грн. є обґрунтованим  та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, апеляційний господарський суд встановив, що нараховані позивачем 6 283, 54 грн. 3 % річних є такими, що ґрунтуються на умовах договору та нормах законодавства України.
Також, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, а тому обґрунтованим до стягнення 14   046, 35 грн. інфляційних нарахувань з врахуванням того, що прострочення за видатковою накладною № ННУ 00033115 від 02.07.2020 тривало менше місяця.
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду  апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не  містять, а тому  визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними. 
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою   повнотою дослідив усі обставини справи, дав  належну оцінку представленим доказам,  висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають   значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено. 
За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.     
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" на рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. у справі № 910/20970/20 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2021 р. у справі № 910/20970/20 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/20970/20 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
           Повний текст постанови складено 26.07.2021 р.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім