УХВАЛА

22 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/2605/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                     Уркевича В. Ю. - головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Київської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Нерухомість»
до Київської міської ради
про визнання укладеною додаткової угоди,
ВСТАНОВИВ:
16.06.2021 (згідно з відмітками Північного апеляційного господарського суду) Київська міська рада (далі - Київська міськрада, скаржник) звернулася через Північний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 (повний текст складений 21.05.2021) та рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у цій справі. Касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 05.07.2021.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 05.07.2021 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Уркевич В. Ю. - головуючий (суддя-доповідач),         Мачульський Г. М., Краснов Є. В.
Відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з цією процесуальною нормою суд касаційної інстанції у кожному випадку повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, №   3236/03, §   41)).
Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Київська міськрада зазначає про те, що повний текст оскаржуваної постанови від 22.04.2021 було вручено 27.05.2021. Як доказ вручення оскаржуваної постанови, скаржник додає до касаційної скарги копію конверту суду апеляційної інстанції зі штриховим кодовим ідентифікатором                                         № 0411634688072.
За інформацією, розміщеною на веб-сайті АТ «Укрпошта» по штриховому кодовому ідентифікатору № 0411634688072, оскаржувану постанову було вручено 27.05.2021.
Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Згідно з частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Таким чином, оскільки скаржник повний текст постанови отримав 27.05.2021, а до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернувся 16.06.2021, тобто в межах двадцяти днів з дня вручення повного тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021, клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з абзацом 1 пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
За пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження Київська міськрада посилається на те, що судами неправильно застосовано норми частин першої-шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі                           № 594/376/17-ц та від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18.
За приписами частин першої, четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, колегія суддів вважає, що подані матеріали є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 295 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Разом з тим, під час розгляду матеріалів касаційної скарги у цій справі встановлено, що ухвалою колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2021 справу № 903/1030/19 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.02.2020 у справі за позовом фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича до Луцької міської ради про визнання поновленим договору оренди землі передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною до 15.07.2020) у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах                         № 313/350/16-ц і №159/5756/18, оскільки відступ дозволить реалізувати розмежування переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною до 15.07.2020) та поновлення договору оренди землі (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною до 15.07.2020), що забезпечить еволюційний та послідовний підхід до впорядкування судової практики щодо застосування норм зазначеного Закону при вирішенні відповідної категорії спорів. 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 справу № 903/1030/19 призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ураховуючи те, що касаційна скарга у цій справі обґрунтована, зокрема, посиланням на неврахування судами висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18, тому касаційний суд з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 910/2605/20 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Керуючись статтями 119, 121, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Київської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Поновити Київській міській раді строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021.
3. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/2605/20 за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2020.
4. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 13.08.2021.
5. Провадження у справі № 910/2605/20 зупинити до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                              В. Ю. Уркевич

Судді                                                                                          Г. М. Мачульський

                                                                                          Є. В. Краснов