ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 серпня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 743/1036/20
Головуючий у першій інстанції - Жовток Є. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/894/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Бобрової І.О.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Любецька селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області, Відділ освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області,
третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держпраці в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання наказу про звільнення із займаної посади незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - смт Ріпки Чернігівська область, 
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 09.04.2021,

                                      В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому, після уточнення позовних вимог 04.03.2021 (т.2 а.с.248-250) та 02.04.2021 (т.3 а.с.103-108), просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ від 01.07.2020 № 104к про його звільнення та поновити його на посаді директора Тарасо-Шевченківськго ЗЗСО І-ІІІ ступенів;
- стягнути з відповідачів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 249264 грн 80 коп., починаючи з 01.07.2020 по квітень 2021;
- стягнути вихідну допомогу в розмірі 57078 грн 66 коп.;
- стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 11000 грн, яка складається з моральної шкоди в сумі 1000 грн та безповоротно втраченого відшкодування за договором страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи в сумі 10000 грн;
- стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову посилався на те, що він має 23 роки педагогічного стажу і до 01.07.2020 упродовж 12 років займав посаду директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. Одночасно являється депутатом Любецької селищної ради, очолюючи у вказаному органі місцевого самоврядування постійну комісію.
Упродовж трьох років зі сторони Любецького селищного голови та начальника Відділу освіти на позивача чиниться адміністративний тиск, пов`язаний з його депутатською діяльністю та спрямований на звільнення ОСОБА_1 як із займаної посади, так і з роботи взагалі. 
02.07.2020 з телефонного повідомлення заступника директора школи ОСОБА_2 позивач дізнався, що його звільнено з посади керівника закладу освіти.
На день звернення з позовом ОСОБА_1 не видали трудову книжку, не ознайомили з наказом про звільнення, не провели повний розрахунок та письмово не повідомили про здійснені нарахування, що стало підставою для звернення позивача до Управління Держпраці в Чернігівській області із заявою про проведення перевірки додержання трудового законодавства Відділом освіти та Любецькою селищною радою. 
У зв`язку з відмовою Управління Держпраці надати ОСОБА_1 висновок про результати перевірки, позивачеві достеменно не відомий зміст наказу про звільнення, а також приводи і підстави для звільнення.
ОСОБА_1 вказує, що починаючи з 30.06.2020 він згідно із затвердженим графіком повинен був знаходитись у щорічній відпустці, про надання якої подавав заяви начальнику Відділу освіти 09.06.2020 та 16.06.2020.
Враховуючи відомі позивачеві з чужих слів обставини, підставою для звільнення стала його незгода продовжувати роботу директором навчального закладу на умовах контракту та відмова від підписання контракту.
Разом з цим, п.п.1 п.3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», який набрав чинності 18.03.2020, передбачено, що умовою для продовження трудової діяльності є згода керівника закладу освіти на укладення трудового договору на строк шість років, без проведення конкурсу, і лише у разі незгоди керівника закладу освіти з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору, він підлягає звільненню на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України. 
Позивач вказує, що свою письмову згоду на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору терміном шість років без проведення конкурсу він надавав після ознайомлення з наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради № 72к від 27.04.2020, що підтверджується вказаним наказом.
В той же час, розпорядження Любецького селищного голови № 31 від 27.04.2020 всупереч вимогам закону містить вказівку на укладення строкових трудових договорів у формі контракту та уповноваженою на це особою, а не уповноваженим органом, як передбачає закон. 
Внаслідок незаконного звільнення і затримки у видачі трудової книжки позивач був позбавлений засобів до існування та можливості працевлаштуватись або стати на облік до центру зайнятості. Крім того ОСОБА_1 не зміг отримати страхове відшкодування в розмірі 10000 грн за договором добровільного страхування непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати роботи від 18.12.2014. 

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 01.07.2020 №104к про звільнення з посади директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Чернігівської області ОСОБА_1 з 01.07.2020 згідно з п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Тарасо - Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Чернігівської області з 02.07.2020.
Стягнуто з органу місцевого самоврядування Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 167  130,28 грн, без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. 
Стягнуто з органу місцевого самоврядування Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн 00 коп.
Стягнуто з органу місцевого самоврядування Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Стягнуто з органу місцевого самоврядування Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування судового збору 1771 грн 62 коп.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 посаді директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Чернігівської області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду обґрунтовано тим, що Любецький селищний голова виконував делеговані йому повноваження на укладення (припинення) строкових трудових договорів з керівниками ЗЗСО. Наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий і підписаний начальником відділу освіти Любецької селищної ради ОСОБА_3 . В період з 24.06.2020 по 01.07.2020 Любецька селищна рада не змінювала і не скасовувала свого рішення про призначення селищного голови ОСОБА_4 уповноваженим на укладання (припинення) строкових договорів з керівниками ЗЗСО, отже за умови належного підтвердження відмови ОСОБА_1 від укладення трудового договору, виключно селищний голова мав право приймати рішення про звільнення позивача в порядку, визначеному п.3 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту». Таким чином, суд прийшов до висновку, що наказ про звільнення позивача з роботи був винесений не уповноваженою на те особою. Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням закону, були підстави для визнання незаконним та скасування наказу  про звільнення та поновлення позивача на роботі, що і стало підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду через його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, Любецька селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю рішення Ріпкинського районного суду від 05.04.2021 та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в повному обсязі.
Скаржник зазначає, що станом на дату звільнення ОСОБА_1 зміни до Положення про відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради не вносились. 
В даному випадку з ОСОБА_1 припинено саме безстроковий трудовий договір, тому начальник Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради як «роботодавець», який здійснював прийняття на роботу, також є повноважною особою на звільнення такого працівника.
Селищний голова ОСОБА_4 згідно з рішенням сесії наділявся правом як уповноважена особа, на укладення (у випадку згоди керівників ЗЗСО) з ними строкових трудових договорів (контрактів), а також на їх припинення на майбутнє.
Також вказує, що всі дії відповідачів були направлені на подальше працевлаштування ОСОБА_1 .
Звертають увагу і на покази свідка ОСОБА_5 , який вказував на те, що позивач не бажав підписувати строковий трудовий договір (контракт), оскільки не погоджувався з його змістом.
На думку скаржника дії відповідачів були правомірними, оскільки Відділ виконував вимоги чинного законодавства, а саме пункт 2, 3 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про повну загальну середню освіту».
Звертають увагу і на те, що рішення суду першої інстанції було допущено до негайного виконання і позивачем був підписаний строковий трудовий договір (контракт) в тій же редакції, який був затверджений на сесії 24.06.2020 без будь-яких зауважень, що підтверджує факт погодження ОСОБА_1 змісту строкового трудового договору (контракту).
Судом не дана належна правова оцінка факту використання днів відпустки ОСОБА_1 . В даному випадку має місце факт самовільного використання днів чергової відпустки, що, на думку скаржника, в котрий раз підтверджує про відсутність наміру позивача на укладення строкового трудового договору (контракту).
Скаржник звертає увагу на пропущення строків звернення до суду з позовною заявою. Так, у зв`язку з відсутністю позивача на роботі, 01.07.2020 Відділ освіти надсилав позивачеві за адресою реєстрації місця проживання рекомендованою кореспонденцією копію наказу про звільнення і повідомлення про необхідність отримання трудової книжки. Вказана кореспонденція повернута відправнику за закінченням терміну зберігання. Такі дії відповідачів свідчать про дотримання порядку звільнення з роботи та доведення у належний спосіб наказу про звільнення позивачу. До суду позивач звернувся лише 05.08.2020.
Скаржник вказує на недотримання позивачем порядку подання доказів, визначеного ст.83 ЦПК України,  які були приєднанні до матеріалів справи.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу Любецької селищної ради просить відмовити у її задоволенні повністю, як таку, що є необґрунтованою, безпідставною, суперечить нормам чинного законодавства, а рішення Ріпкинського районного суду від 05.04.2021 змінити з урахуванням норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» (справа №1-13/2013), статей 116, 117, 235 КЗпП України та постановити  нове рішення.
ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що скаржником не наведено в апеляційній скарзі в чому ж полягає порушення норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції; в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду; не наведено жодних нових обставин, що підлягають встановленню, які нові докази піддягають дослідженню тощо.
На думку ОСОБА_1 апеляційна скарга подана неналежним апелянтом. Посилається на постанову Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 504/4148/16. Висновки суду першої інстанції стосувались (зачіпали) індивідуально виражені інтереси не відповідача 1 - апелянта, а відповідача 2, який повинен відповідати за позовом та який зазначене рішення взагалі не оскаржує. Апелянт в своїй апеляційній скарзі не навів жодного права, інтересу та обов`язку, яке б його індивідуального стосувалось та за яке він за позовом повинен відповідати відповідно до оскаржуваного рішення суду першої інстанції. А тому апеляційний суд в порядку приписів п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України повинен закрити апеляційне провадження у справі.
Погоджується ОСОБА_1 і з висновками суду першої інстанції в частині строків звернення з позовом. При цьому звертає увагу на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 336/3679/17, від 03.02.2021 у справі № 682/2782/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 749/19440/15; рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013; постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16; ухвалі ВССУ від 25.09.2017 у справі № 223/30/16.
ОСОБА_1 вказує, що суд не наділений повноваженнями підміняти поняття діючого законодавства України, а у рішенні суду першої інстанції відсутнє посилання, чому суд застосував під час обрахування Довідку за формою №5 та 7 ОК, яка є не повною в усіх доходах та відхилив інший більш правильний розрахунок. Наведене є процесуальним порушенням, на яке суд апеляційної інстанції повинен відреагувати.
В частині вимог щодо звільнення та поновлення на роботі - рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 вважає законним, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі належно допустимих доказів.

Відповідач Відділ освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області та третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держпраці в Чернігівській області своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу Любецької селищної ради не скористалися.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1,2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.12.1996 був прийнятий на роботу вчителем хімії та біології Тарасо-Шевченківської середньої школи Ріпкинського району Чернігівської області.
01.09.2001  ОСОБА_1 був переведений на посаду заступника директора Тарасо-Шевченківської середньої школи Ріпкинського району Чернігівської області з навчально-виховної роботи, а з 27.08.2008 ОСОБА_1 був переведений на посаду директора навчального закладу (т.1 а.с.154, т.3 а.с.156-157).
Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області № 72к від 27.04.2020 відповідно до підпункту 1 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту» та розпорядження селищного голови №31 від 27.04.2020 «Про уповноважену особу на укладання (припинення) строкових договорів (контрактів) з керівниками закладів загальної середньої освіти», пункту 9 ч.1 ст. 36 КЗпП України попереджено ОСОБА_1 - керівника Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, про припинення трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору з 01.07.2020 з одночасним укладанням строкового трудового договору терміном на 6 років без проведення конкурсу за умови письмової згоди (т.1 а.с.103). 
З наказом ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис (т.1 а.с.103 зворот).
Відповідно до доповідної секретаря Любецької селищної ради від 24.06.2020 ОСОБА_1 категорично відмовився підписувати два примірники контракту, які були йому надані для ознайомлення та підписання (т.1 а.с.113).
Розпорядженням Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області №95-к/тм від 30.06.2020 створено комісію, якій доручено ознайомити директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. ОСОБА_1 з рішенням селищної ради від 24.06.2020 «Про затвердження типової форми строкового трудового договору (контракту) з керівниками закладів загальної середньої освіти Любецької селищної ради» під підпис; надати директору Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. ОСОБА_1 два примірники контракту для підписання (у разі згоди) (т.1 а.с.114).
Відповідно до Акту № 1 та Акту № 2 від 30.06.2020 комісією Любецької селищної ради було здійснено два виїзди до Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. з метою ознайомлення ОСОБА_1 та вручення йому для підпису контракту, проте останнього на робочому місці не було (т.1 а.с. 115, 116).
Протоколом №5 від 01.07.2020 засідання постійної комісії Любецької селищної ради з питань регламенту, освіти, культури, молоді і спорту, охорони здоров`я питань соціального захисту населення, законності і правопорядку та депутатської етики встановлено, що директор Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. ОСОБА_1 не надав згоди на підписання строкового трудового договору (контракту), а тому було вирішено рекомендувати Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради вжити всіх вичерпних заходів щодо виконання Закону України «Про повну загальну середню освіту» (т.1 а.с.118-119).
Наказом №104к від 01.07.2020 Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області «Відповідно до п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України, пп 1 п.3 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», наказу по відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради №72к від 27.04.2020 «Про попередження керівників закладів загальної середньої освіти», враховуючи відсутність згоди ОСОБА_1 на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору (контракту) та на підставі протоколу №5 від 01.07.2020 засідання постійної комісії Любецької селищної ради з питань регламенту, освіти, культури, молоді і спорту, охорони здоров`я питань соціального захисту населення, законності і правопорядку та депутатської етики, звільнено з посади директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ст. Любецької селищної ради ОСОБА_1 з 01.07.2020 згідно з п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.120).
Відповідно до змісту статуту Тарасо-Шевченківького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області (т.1 а.с. 240-247, т.3 а.с.120-122), який затверджено рішенням шостої сесії Любецької селищної ради сьомого скликання Ріпкинського району Чернігівської області від 27.07.2018 №13, Тарасо-Шевченківський ЗЗСО І-ІІІ ст. знаходиться у комунальній власності, є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штамп, фірмові бланки та вивіску встановленого зразку і є неприбутковим. Засновником є територіальна громада в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. Управління закладом освіти здійснюється Любецькою селищною радою, Управлінням освіти і науки Чернігівської ОДА та відділом освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради. (п. 1.1, 1.3, 1.4, 4.1 Статуту).
Безпосереднє керівництво закладом освіти здійснює директор (п. 4.2 Статуту).
Директор закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника закладу або уповноваженого ним органу (п. 4.2 Статуту).
Відповідно до Посадової інструкції директора школи (т.3 а.с.150-155), затвердженої начальником Відділу совіти, молоді та спорту, керівник закладу освіти обирається за конкурсом і призначається на посаді відділом освіти або шляхом укладання з ним контракту чи трудового договору (п.1.2), директор школи підпорядковується безпосередньо начальнику відділу освіти (п.1.4). 
Матеріалами справи встановлено, що строковий трудовий договір (контракт) з ОСОБА_1 , як директором навчального закладу, укладено не було у зв`язку з відмовою останнього на його укладення та підписання.

Як вказано вище, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та обґрунтованими, звільнення позивача з роботи на підставі п. 9 ст.36 КЗпП України є незаконним, оскільки наказ про звільнення позивача з роботи був винесений не уповноваженою на те особою, а тому позивач підлягає поновленню на роботі з 01.07.2020 на посаді директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, та підлягає стягненню з відповідача відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 167130,28 грн та в якості відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками районного суду, оскільки суд першої інстанції дійшов до них із порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.
Звертаючись з позовом до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області,  позивач (окрім іншого) просив поновити його на посаді директора Тарасо-Шевченківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області з 01.07.2020  та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ці вимоги були задоволені судом першої інстанції.
Із змісту вказаних вимог убачається, що вони стосуються прав та обов`язків Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, як особи, за рахунок якої можливо задовольнити ці позовні вимоги.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
Підстави припинення трудового договору зазначені у статті 36 КЗпП України.
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 174 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (статті 50 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 635/7642/16ц (провадження № 61-42670св18) вказано, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову у позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.
Подібний за змістом висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Як зазначено вище, відповідно до статуту Тарасо-Шевченківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, який затверджено рішенням шостої сесії Любецької селищної ради сьомого скликання Ріпкинського району Чернігівської області від 27.07.2018 №13, Тарасо-Шевченківський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів знаходиться у комунальній власності об`єднаної територіальної громади в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. Безпосереднє керівництво закладом освіти здійснює Любецька селищна рада, Управління освіти і науки Чернігівської ОДА та відділ освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області.
Керівництво закладом освіти здійснює його директор, повноваження якого визначаються Конституцією та законами України, Указами Президента України, рішеннями Уряду України органів управління освітою всіх рівнів з питань освіти і виховання, Статутом та трудовим договором (контрактом) (п. 1.6 Посадової інструкції директора школи).
Директор закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника закладу або уповноваженого ним органу (п. 4.2 Статуту).
Заклад освіти є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штамп, фірмові бланки та вивіску встановленого зразку і є не прибутковим (п.1.3 Статуту).

Згідно з частиною четвертою статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до частини другої статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно з частиною другою статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
Відповідно до законів України «Про освіту», «Про загальну середню освіту» за органами місцевого самоврядування закріплені функції  у сфері освіти, а також створення ними органів управління освітою.
Частиною другою статті 78, частиною першою статті 79 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством, джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути, зокрема державний бюджет, місцеві бюджети.
Відповідно до частини 3 статті 66 Закону України «Про освіту» сільські, селищні ради засновують заклади освіти, а також реорганізовують, перепрофільовують (змінюють тип) та ліквідовують їх з урахуванням спеціальних законів; оприлюднюють офіційну звітність про всі отримані та використані кошти, а також перелік і вартість товарів, робіт, послуг, спрямованих на потреби кожного із заснованих ними закладів освіти, та інші видатки у сфері освіти.
Згідно з статтею 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до ч. 2 статті 169 ЦК України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Частиною першою статті 176 ЦК України передбачено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями  юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Таким чином, спір про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу виник між ОСОБА_1 , як звільненим працівником, та  Тарасо-Шевченківським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, як роботодавцем.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та   вирішив питання про права та обов`язки Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, який є юридичною особою, однак  не був учасником справи.  
Позов у справі за відсутності належного відповідача - Тарасо-Шевченківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів - не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався. 
При цьому слід ураховувати, що зазначені вище позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , є нерозривними та взаємопов`язаними з іншими позовними вимогами, належним відповідачем при розгляді яких є Любецька селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області.

При таких обставинах апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у позові, оскільки вимоги до належного відповідача не заявлені.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 17 березня 2021 року у справі № 731/115/20 (провадження № 61-15526св20) при перегляді справи з подібними правовідносинами.

Зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

Оскільки районний суд дійшов до висновків про часткове задоволення позову з порушенням норм процесуального права, рішення підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких підстав доводи апеляційної скарги Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області щодо встановлених обставин та інше по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову.

Згідно з ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги скаржником було сплачено 6021,34 грн судового збору (а.с. 208, 220 том 3).
Оскільки апеляційна скарга Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області задовольняється, з ОСОБА_1 на користь апелянта слід стягнути судові витрати в сумі 4760,14 грн (судовий збір за вимоги майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди). 
Судовий збір за вимоги немайнового характеру - поновлення на роботі (від сплати якого позивач звільнений) в сумі 1261,2 грн апелянту слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.6 ЦПК України).  

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч.1 п.4, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області - задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2021 року -  скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання наказу про звільнення із займаної посади незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області (15041, вулиця Добринінська, будинок № 60, смт Любеч, Ріпкинський район, Чернігівська область, ЄДРПОУ 04412478) у відшкодування судових витрат 4760,14 грн.

Компенсувати Любецькій селищній раді Ріпкинського району Чернігівської області (15041, вулиця Добринінська, будинок № 60, смт Любеч, Ріпкинський район, Чернігівська область, ЄДРПОУ 04412478) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати в сумі 1261,2 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

                                                                                            І.О.Боброва 

                                                                                           О.Є.Мамонова

                                                                                           Н.В.Шитченко

                               Повний текст судового рішення складено 02.08.2021.