КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №369/12714/20                                     Головуючий у І інстанції - Янченко А.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/9880/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
24 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Примушко О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від  26 травня 2021 року у справі за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатоліївна про визнання договору позики недійсним,-
                                                                 встановив:
У вересені 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатоліївна про визнання договору позики недійсним.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду. 
     Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки позов поданий уповноваженою особою.
У відзиві відповідача просила ухвалу суду залишити без змін як законну і обґрунтовану.
  Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позовну заяву вих. № 286/09-19 від 24.09.2019 року від імені ОСОБА_1 підписано адвокатом Хайнаком Тарасом Леонідовичем.
      На підтвердження повноважень на підписання позовної заяви адвокатом Хайнаком Тарасом Леонідовичем надано суду ордер на надання правової допомоги від 24.09.2019, який виданий, як зазначено у вказаному ордері, на підставі договору про надання правової допомоги № 326/18 від 19.07.2019 року.
Водночас договір про надання правової допомоги № 326/18 від 19.07.2019 до суду наданий не був.
Водночас як вбачається з долученого до матеріалів справи договору про надання правової допомоги № 326/18 від 28.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Хайнаком Тарасом Леонідовичем, а саме п. 1.2. вказаного договору, ОСОБА_3 уповноважується на представництво інтересів ОСОБА_1 у Вищому адміністративному суді України, зокрема, надано право подавати касаційні скарги від імені позивача.
       Повноважень щодо представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом Хайнаком Тарасом Леонідовичем у Києво-Святошинському районному суді Київської області в якості представника позивача у цивільній справі договір про надання правової допомоги № 326/18 від 28.05.2018 року не містить.
        Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що доданий до позовної заяви ордер на надання правової допомоги серії ЧН № 025309 від 24.09.2019 року не може вважатися самостійною підставою для представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом Хайнаком Т.Л. в Києво-Святошинському районному суді Київської області шляхом підписання та подання до суду позовної заяви № 286/09-19 від 24.09.2019 року, оскільки додані до позовної заяви копії договору позики від 17.02.2016 року, заяви від 21.08.2017 року, заяви від 06.07.2017 року, 14.06.2017 року, заяви від 31.05.2017 року, заяви від 11.05.2017 року, заяви від 30.03.2017 року, заяви від 15.03.2017 року, заяви від 06.12.2016 року, виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.02.2019 року, договору про надання правової допомоги № 326/18 від 28.05.2018 року, засвідчені адвокатом Хайнаком Т.Л. 23.09.2019 року, тобто до складення ордеру від 24.09.2019 року.
        Отже, суд вважав, що адвокат Хайнак Тарас Леонідович не мав повноважень на подання позовної заяви від 24.09.2019 р. в інтересах ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Проте такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону.
Так, згідно ч. 4 ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Згідно матеріалів справи, позов поданий та підписаний адвокатом Хайнак Тарасом Леонідовичем, який до позовної заяви надав оригінал ордеру, серії ЧН № 025309, № 326/18 від 24.09.2019 року на представлення інтересів ОСОБА_1 у Києво-Святошинському районному суді Київської області.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Таким чином, з огляду на те, що представник позивача адвокат веде судову справу від імені позивача, він як адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копії ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема, на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання позовної заяви.
Проте, суд першої інстанції цього не врахував і дійшов помилкового висновку про подання та підписання позовної заяви особою, яка не має такого права.
Повноваження адвоката можуть підтверджуватись і завіреною копією ордеру та без надання копії договору (ВП/ВС у справі № 320/5420/18 від 01.07.2020).

За таких обставин, оскільки позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка відповідно до цивільного процесуального законодавства має повноважень на ведення справи, у суду не було підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Отже, відповідно до ст.. 379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції в зв`язку з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
                                                       
                                                        постановив:
 
     Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
 
    Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від  27 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Суддя-доповідач                                                          В.В. Гуль
 
Судді                                                                              Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                         Я.С. Мельник