ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/674/21
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                       
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін:
від позивача: Нагорний Богдан Володимирович, довіреність №б/н  від 01.02.2021 р.,  адвокат;
від відповідача: Олюха Віталій Георгійович, ордер серії ДП №2840/032  від 09.08.2021 р.,  адвокат;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" на рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 26.05.2021 року  (повний текст складено 31.05.2021 року)  у справі  № 904/674/21 (суддя Назаренко Н.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою      відповідальністю      "АЛЬТЕРА КЕМІКАЛ", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке, Криворізький р-н, Дніпропетровська область       
про стягнення 403  704,77 грн.  за договором поставки  товару,-

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням  господарського суду Дніпропетровської  області від 26.05.2021 року у справі  № 904/674/21 позов   задоволено.
          Стягнуто з Товариства   з   обмеженою відповідальністю    "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький  район, с. Широке, вул.. Молодіжна, б.  1А,  код ЄДРПОУ 30260000) на користь Товариства з обмеженою       відповідальністю       "АЛЬТЕРА КЕМІКАЛ"  (49038, м. Дніпро, вул. Князя  Я. Мудрого, б.  68, код ЄДРПОУ 39886949) заборгованість  у сумі  357 349,18 грн., 20 190,39 грн. -  пені., 21 117,60 грн. -  інфляційних  втрат та    витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5  979,86 грн. 
          Рішення мотивовано доведеністю позивачем факту порушення відповідачем договору поставки №027 від 12.02.2021 року, наявністю заборгованості відповідача з оплати отриманого товару в розмірі 357 349,18 грн. 
          Суд зазначив, що відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний оплатити товар.
          Враховуючи, що умови договору передбачали передоплату, а товар поставлено без попередньої оплати відповідачем, то надані до справи копії видаткових накладних, розрахунків на оплату товару згідно звичаїв ділового обороту є в розумінні ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України вимогою на оплату. 
          Суд також погодився з вимогами позивача про стягнення пені за період з 19.08.2020 року по 04.02.2021 року в розмірі 20 190,39 грн., інфляційних втрат за період з вересня 2020 року по січень 2021 року в розмірі 21 117,60 грн. 
         Суд прийняв відмову позивача від частини позовних вимог про стягнення 3% річних. 
          Не погодившись з рішенням суду, відповідач  оскаржив його в апеляційному порядку.  
          В апеляційній скарзі зазначає на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального  права. 
                 Скаржник вважає, що у суду не було підстав для стягнення пені та інфляційних втрат, оскільки не відбулося порушення відповідачем зобов`язань за договором. Строк виконання зобов`язання зі сплати товару в договорі не встановлений. Вимога згідно ст. 530 Цивільного кодексу України відповідачу не направлялась.
                  Апелянт просить скасувати рішення господарського сулу Дніпропетровської області віл 26.05.2021 року у справі № 904/674/21 та ухвалити нове рішення,  яким відмовити у задоволенні позову повністю.
          Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
          В судовому засіданні представник скаржника пояснив, що відповідач готовий сплатити суму боргу, однак нарахування позивачем штрафних санкцій та інфляційних втрат  вважає безпідставним. Щодо цього зазначає, що в розрахунку позивач період нарахування починає обчислювати з дня, наступного з дати отримання товару і не враховує, що строк, з якого відповідач порушив зобов`язання з оплати, не встановлено.
          Представник позивача в судовому засіданні вважав ці доводи обґрунтованими, а проведений позивачем розрахунок, помилковим. Просив стягнути заборгованість в розмірі 357 349,18 грн.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: 
     З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2019  року між Товариством з обмеженою відповідальністю  "АЛЬТЕРА КЕМІКАЛ"  (далі -  постачальник, позивач) та Товариством  з  обмеженою  відповідальністю  "АСС" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки  товару №027 (далі - договір).
          У  порядку та  на  умовах, визначених   цим  договором, постачальник  зобов`язався поставити  і передати  у власність покупцю   визначений  цим   договором   товар: гіпохлорид натрію марки А_ (далі   -  товар), а  покупець   зобов`язався  прийняти   цей товар   та  своєчасно   здійснити   його   оплату    (п.  1.1. договору).  
          В пункті 4.2. договору сторони погодили, що розрахунки   за  товар   здійснюються у безготівковому   порядку, шляхом   переказу   покупцем   передоплати  у розмірі  100%   вартості   замовленого  товару в  національній валюті України  на  поточний   рахунок постачальника, що   визначений  у цьому  договорі. 
          Встановлено, що не отримавши попередню оплату, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 237 142, 28 грн.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами оскаржуваного рішення про те, що діючі норми цивільного законодавства зобов`язують відповідача оплатити отриманий товар (ст. ст. 692, 712 Цивільного кодексу України). 
                   Так, частинами 1,2 ст. 692 Цивільного кодексу України унормовано, що  покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
          Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.                             Згідно ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
          У судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги відповідач погодився, що підстави для стягнення заборгованості наявні.
          Колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач здійснював часткове погашення заборгованості. Такі дії свідчать про спрямованість поведінки відповідача на вирішення даного спору.
          Щодо вимог позивача про стягнення пені,  інфляційних втрат, то вони не є доведеними в заявленому позивачем розмірі.
          В даному випадку суд вірно зазначив на необхідність застосування при вирішенні спору положень ст. 530 Цивільного кодексу України. Однак в розумінні зазначеної норми права позивач вимогу відповідачу про сплату не надав. 
          Доводи суду про те, що надані до справи копії видаткових накладних та рахунків на оплату товару згідно звичаїв ділового обороту є в розумінні ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України вимогою на оплату, помилкові. 
          Претензія, на яку посилається відповідач (а.с. 52-54),  містить вимогу про сплату заборгованості 627 023,58 грн. та пені 30 639,53 грн. в п`ятиденний термін з дня отримання претензії, що суперечить ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України в частині строку виконання обов`язку.
          З розрахунку вбачається, що позивач провів нарахування пені, інфляційних  з наступного дня  після дати отримання товару, про що він зазначав в заяві про зменшення позовних вимог (а.с.116-123). При цьому позивач не врахував, що поставивши товар всупереч умовам, передбачених п. 4.2 договору, він фактично одноособово змінив умови договору, а відповідач, прийнявши та частково сплативши товар, погодився з такою зміною, однак строк оплати товару у даному випадку не є погодженим сторонами.
          Отже, слід визнати, що підстави для стягнення пені,  інфляційних втрат у зазначеному в позовній заяві розмірі, не доведені. Тому рішення у цій частині ухвалено всупереч положенням ст. 530 Цивільного кодексу України і підлягає скасуванню. 
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
                 За нормами ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
          За змістом ч.ч. 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
                  Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
                  На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.        
          Оскільки обов`язок відповідача сплатити товар унормовано ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України, залишок заборгованості  в розмірі 357 349,18 грн. підлягає стягненню.
                  Підстави для стягнення пені,  інфляційних втрат відсутні, оскільки  відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України вимога на сплату не направлялась відповідачу і початок періоду порушення зобов`язання, встановлення якого необхідно для проведення розрахунку, позивач не довів.
          Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.  
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу задовольнити частково.
          Рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 26.05.2021 року  у справі  № 904/674/21  скасувати.
                  Прийняти нове рішення.
          Позовні вимоги задовольнити частково.
          Стягнути з Товариства        з        обмеженою відповідальністю        "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький  район, с. Широке, вул. Молодіжна, б.  1А,  код  ЄДРПОУ 30260000) на користь Товариства з        обмеженою        відповідальністю        "АЛЬТЕРА КЕМІКАЛ" (49038, м. Дніпро, вул. Князя  Я. Мудрого, б.  68, код ЄДРПОУ 39886949) заборгованість  у сумі  357 349,18 грн., витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 5  360,24 грн.
          Стягнути з Товариства з        обмеженою        відповідальністю        "АЛЬТЕРА КЕМІКАЛ" (49038, м. Дніпро, вул. Князя  Я. Мудрого, б.  68, код ЄДРПОУ 39886949) на користь  Товариства        з        обмеженою відповідальністю        "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький  район, с. Широке, вул. Молодіжна, б.  1А,  код  ЄДРПОУ 30260000) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 929,19 грн.
          Виконання постанови доручити господарському  суду Дніпропетровської  області.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

          Повний текст  складено  12.08.2021 року.

          Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                   Л.М. Білецька

          Суддя                                                                                   І.О. Вечірко