Ухвала
 
27 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 759/7631/19
провадження № 51 – 2978 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року щодо нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 12019100080000974,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 13 вересня 2021 року (відповідно до штампу ПАТ «Укрпошта») поза межами строку касаційного оскарження звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи це тим, що його захисник неналежно виконував свої обов`язки.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про  необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалу апеляційного суду постановлено 20 січня 2020 року. Однак із касаційною скаргою засуджений звернувся до касаційного суду лише 13 вересня 2021 року, тобто майже через півтора року після закінчення тримісячного строку касаційного оскарження судових рішень.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті  обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від  волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи  труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Проте прохання засудженого про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень не  містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на  підтвердження поважності причин такого пропуску, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції. Посилання засудженого на те, що його захисник неналежно виконував свої обов`язки, на думку колегії суддів, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження більше ніж на півтора року, оскільки засудженому нічого не заважало самостійно звернутися з касаційною скаргою до Верховного Суду або укласти новий договір про надання правової допомоги з іншим захисником. 
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку 
касаційного оскарження судових рішень. Тому в силу п.  3 ч.  3 ст. 429 КПК касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3