Справа № 456/4318/19                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/2579/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: представників ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області  від 05 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ», третя особа на стороні відповідача керівник відділу персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» Герилів Леся Романівна про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» від 08.10.2019 № 891-ав/тр «Про припинення трудового договору ОСОБА_1 », поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» з 08.10.2019, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.10.2019 по день прийняття судового рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.10.2019 наказом ТзОВ « ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» № 891- ав/тр «Про припинення трудового договору ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. 20.06.2019 позивачу було вручено повідомлення наступного змісту: у зв`язку зі скороченням посади начальника відділу транспорту, згідно Наказу № 3-48 Про зміни в організації виробництва і праці від 20.06.2019, Наказу № 3-49 Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату від 20.06.2019, попереджено про наступне звільнення з посади начальника відділу транспорту на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 23.09.2019, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. З даним попередженням ознайомлено позивача під особистий підпис. Одночасно запропоновано переведення на вакансії: монтер кабельного виробництва, оператор верстатів з програмним керуванням, оператор термоз`єднань та пресового обладнання, оператор технологічних установок, оператор механізованих та автоматизованих складів, транспортувальник, начальник зміни (Виробничий підрозділ Cutting & Wire Preparation Area), начальник зміни (Виробничий підрозділ AUDI/PO), слюсар-ремонтник, технік з електронного обладнання. Позивач вважає, що його звільнення з роботи є незаконним та таким, що порушує його конституційні права. З наказом № 3-48 « Про зміни в організації виробництва і праці» від 20.06.2019 та з наказом № 3-49 «Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату» від 20.06.2019 позивача не ознайомлено. Повідомлення про заплановане звільнення не містить реєстраційного номеру документу, а також не містить попередження про те, що в разі відмови від запропонованих посад буде звільнено з займаної посади після закінчення двох місяців з моменту попередження, а зазначено точну дату звільнення 23.09.2019, незалежно від прийнятого рішення про переведення на вільні вакансії. Підставою скорочення штату працівників, згідно інформації відповідача - зміни в організації виробництва і праці. Водночас позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2005 року. Так, 24.07.2017 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на ОСОБА_1 трудовим договором на підставі п.3 ст 40 КЗпП України звільнено на підставі наказу № 611/ос від 24.07.2017. Наказом від 30.08.2017 № 28/од було виведено з транспортного відділу посаду “Начальника відділу транспорту” та введено до іншого відділу підприємства посаду “Начальника служби транспортного забезпечення”. 11.06.2019 Стрийським міськрайонним судом Львівської області винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ», генерального директора ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» Шміта Ш., керівника персоналом ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» Шабан Н. про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено повністю та суд допустив негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 та стягнення заробітку за один місяць в його користь. Таким чином, посада начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА Гмбх» була введена до штатного розпису у зв`язку з негайним виконанням рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/2300/17 від 11 червня 2019 року в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 . Наказом № 554-ав/тр від 19.06.2019 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА Гмбх», дану посаду введено до штатного розпису підприємства. Таким чином, у період з 20.06.2019 по 08.10.2019 у штатному розписі підприємства була посада Начальника служби транспортного забезпечення та посада Начальника відділу транспорту, які за посадовими обов`язками є однакові. Ця обставина вказує на відсутність юридичного факту щодо змін в організації виробництва і праці, які є підставою для звільнення працівника відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Окрім цього, відповідач залишив поза увагою ту обставину, що на даному підприємстві одночасно була посада Начальника служби транспортного забезпечення та посада Начальника відділу транспорту, які за посадовими обов`язками є однакові, а тому вимоги щодо оцінки кваліфікації та продуктивності праці при скороченню є обов`язковими. Відповідач не врахував його виробничу діяльність, наявність освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи. І при встановлені рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу залишення на роботі, що мають працівники, перелічені у ч.2 ст. 42 КЗпП України. Відповідачем не враховано, що позивачу залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку на підставі ч.10 ст.42 КЗпП. Таким чином, відповідач зобов`язаний поновити позивача на попередній роботі та виплатити позивачу заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 08.10.2019. Розрахунок середньоденної заробітної плати слід проводити виходячи з посадового окладу в розмірі 14 788,58 грн, з урахуванням норм Постанови № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». 
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області  від 05 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ», третя особа на стороні відповідача керівник відділу персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» Герилів Леся Романівна про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд помилково дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог саме позивачем, поклавши на позивача тягар доказування у даній справі, так як обов`язок доведення правомірності звільнення працівника при оспорюванні такого покладається на роботодавця. Зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи, наслідком чого дійшов хибного висновку про відсутність підстав для з`ясування наявності у позивача переважного права на залишення на роботі. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції зробив висновок, що у відповідача вільних посад, які б відповідали кваліфікації позивача, не було, проте до такого висновку суд дійшов виключно на основі пояснень відповідача, без жодних доказів. Також, в судовому засіданні не досліджувався штатний розпис. Звертає увагу на те, що судом не встановлено, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва праці. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Представники відповідача ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА Гмбх» Поронюк І.Б., Вакула А.С. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду – без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає. 
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю. Держава створює умови для повного здійснення громадян права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
       Судом установлено, що ОСОБА_1 з 19.04.2005 по 24.07.2017 перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». Почав свою трудову діяльність керівником автомобільної колони, 01.02.2017 його було переведено на посаду начальника відділу транспорту, 24.07.2017 звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, згідно з п.3 ст.40 КЗпП України.
       Рішенням Стрийського міскрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 визнано незаконним та скасовано наказ ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» №611/ос від 24.07.2017 «Про припинення трудового договору ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на порсаді начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».
На виконання зазначеного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 у зв`язку з відсутністю у штатному розписі відповідача на 2019 рік посади «начальник відділу транспорту» введено в штатний розпис ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» на 2019 рік посаду «начальник відділу транспорту» в кількості 1 штатна одиниця (а.с.182).
Згідно наказу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» № 554-ав/тр від 20.06.2019, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу транспорту на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 по справі № 456/2300/17.
Наказом ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» № 891-ав/тр від 08.10.2019 ОСОБА_1 – начальника відділу транспорту 08.10.2019 звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.11).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3 ст. 64 ГК України). При цьому, цивільне та трудове законодавство не передбачає право суду перевіряти доцільність скорочення чисельності працівників.
Як убачається з службової записки керівника адм. відділу Лесишина О. від 15.01.2019, ураховуючи недосягнення запланованого рівня фінансових результатів у 2018 році виникла необхідність зменшення та оптимізації операційних витрат підприємства, у зв`язку з чим рекомендовано скоротити наступні посади: водій автотранспортних засобів – 8 одиниць, слюсар з ремонту колісних транспортних засобі - 1 одиниця, механік – 1 одиниця, начальник зміни (відділ прибирання та благоустрою) – 2 одиниці, прибиральник виробничих приміщень (відділ прибирання та благоустрою) – 4 одиниці, прибиральник службових приміщень (відділ прибирання та благоустрою) – 3 одиниці (а.с.32-33).
Згідно службової записки керівника адм. відділу Лесишина О. від 19.06.2019 у зв`язку з поетапною зміною форми транспортування працівників компанії з 100% власного транспорту на 50/50% (власний і сторонній) рекомендовано скоротити посаду начальника відділу транспорту (а.с.34).
Наказом генерального директора ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» №3-48 від 20.06.2019 «Про зміни в організації виробництва і праці», враховуючи негативні тенденції фінансових результатів і зменшення замовлень у 2018-2019 роках та необхідністю внаслідок цього зменшення та оптимізації операційних витрат підприємства при збереженні високої якості виробництва, на підставі проведених працівниками відділу контролінгу порівняльних розрахунків витрат підприємства на прибирання виробничих площ та довезення працівників, ефективності та економічної обґрунтованості залучення контрагентів для забезпечення зазначених функцій, у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників, виведено з 23.09.2019 зі штатного розпису ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» у адміністративному відділі наступні посади: начальник відділу транспорту – 1 шт. одиниця, механік- 1 шт. одиниця., слюсар з ремонту колісних транспортних засобів – 1 шт. одиниця, водій автотранспортних засобів – 8 шт. одиниць, начальник зміни – 2 шт. одиниця, прибиральник виробничих приміщень - 4 шт. одиниць., прибиральник службових приміщень – 32 шт. одиниць (а.с.35).
На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у відповідача ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці та посада , яку займав ОСОБА_1 , виключена із штатного розпису, що стверджується наявним у справі штатним розписом (а.с.213-240).
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, власник чи уповноважений ним орган вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої ст. 40, частини третьої ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Як убачається з матеріалів справи, 20.06.2019 позивача під розписку попереджено про заплановане звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно з попередженням ОСОБА_1 запропоновано переведення на вакантні посади: монтер кабельного виробництва, оператор верстатів з програмним керуванням, оператор термоз`єднань та пресового обладнання, оператор технологічних установок, оператор механізованих та автоматизованих складів, транспортувальник, начальник зміни (Виробничий підрозділ Cutting &Wire Preparation Area), начальник зміни (Audi/Po), слюсар-ремонтник, технік з електронного обладнання. З переведенням на посаду ОСОБА_1 зазначив, що не згідний (а.с.10).
У період з 01.07.2019 по 08.10.2019 ОСОБА_1 перебував у відпустці, та був відсутній на роботі у зв`язку тимчасовою непрацездатністю, що стверджується листками непрацездатності.
08.10.2019 ОСОБА_1 запропоновано переведення на вакантні посади: монтер кабельного виробництва, оператор верстатів з програмним керуванням, начальник зміни, що стверджується повідомлення про пропозицію щодо переведення на вакансії. З переведенням на вказані посади ОСОБА_1 не згідний (а.с.50).
Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:  сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;  працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування відповідачем переважного права позивача на залишення на роботі є необгрунтованими, оскільки за змістом ст.. 42 КЗпП України, яка регулює питання переважного права на залишенні на роботі, коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду чи виконують аналогічні функції. Як убачається з матеріалів справи, посада начальника відділу транспорту, яку займав позивач, була єдиною на підприємстві й будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована, тому у відповідача не було підстав для з`ясування у позивача переважного права на залишення на роботі.
Твердження апелянта щодо аналогічності посадових обов`язків начальника служби транспортного забезпечення та начальника відділу транспорту спростовуються матеріалами справи. Так, посадові обов`язки начальника служби транспортного забезпечення передбачені посадовою інструкцією та передбачають, зокрема, підтримку та консультування керівника адміністративного відділу щодо організації діяльності відділу транспорту Leoni Стрий та відділу транспорту Leoni Коломия, координація роботи цих відділів, внесення пропозицій щодо покращення роботи транспортного відділу, доведення до працівників відділу транспорту Leoni Стрий та відділу транспорту Leoni Коломия рішень та вказівок керівника адміністративного відділу (а.с.60).
Ураховуючи наведене, надані до матеріалів справи докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини справи, а також враховуючи встановлений порядок при звільненні за п.1 ст.40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем дотримано процедуру звільнення, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача, та для задоволення позову в частині поновлення його на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.        
       Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області  від 05 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:02.07.2021.

Головуючий          

Судді