ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем   України
           
29 липня 2021 року  
м. Харків

справа №  643/2561/21
провадження № 22-ц/818/3138/21  

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Яцини В.Б., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс»,
відповідач -   ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чаплинського Олександра Володимировича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс»  на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року в складі судді Олейник О.О.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» (далі - ТОВ «Європартнер Фінанс»)  звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285 від 01 вересня 2008 року в розмірі 594 653,66 грн. 

В заяві про забезпечення позову, ТОВ «Європартнер Фінанс» просило забезпечити позов шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 . 
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 01 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ Надра») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6/4/16/2008/840-К/285, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 45656,52 доларів США під 14,59 % річних з терміном погашення до 10 серпня 2028 року. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань, цей же день між сторонами було укладено договір іпотеки № 6/4/16/2008/980-І/286, відповідно до умов якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_3 .
19 вересня 2020 року між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір № GL3N217258 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285 від 01 вересня 2008 року та за договором іпотеки № 6/4/16/2008/980-1/286 від 01 вересня 2008 року. Прострочена заборгованість зі сплати кредиту за період з 10 лютого 2011 року по 31 грудня 2014 року складає суму в розмірі 63471,21 грн, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року складає суму в розмірі 531182,45 грн. Зазначало, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285 від 01 вересня 2008 року становить 84423,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 травня 2020 року становить суму в розмірі 2 243 206,46 грн. 
Ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_3 , який є предметом іпотеки, складає суму в 134 700,00 грн, що майже в 4,5 рази менше, ніж сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285, яку просить стягнути позивач, та в 16 разів менша ніж загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором. 
При цьому, ОСОБА_1 є співвласником квартири НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 5-18-322280-Ц2. Враховуючи суму заборгованості в розмірі 594653,66 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, останній може здійснити відчуження вказаного майна, що істотно ускладнить виконання рішення або зробить неможливим його виконання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року заяву залишено без задоволення. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» не надано доказів на підтвердження існування істотної ймовірність невиконання або утруднення виконання судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Суд позбавлений можливості накласти арешт саме на частку ОСОБА_1 у спільному сумісному майні, у зв`язку з тим, що частка останнього не визначена та не виділена в установленому законом порядку.

18 березня 2021 року ОСОБА_3 - представник ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС»  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована доводами, які є аналогічними доводам заяви про забезпечення позову. Крім того, зазначено, що у власності відповідача перебуває лише майно, яке є предметом іпотеки та частка у праві спільної сумісної власності на квартиру НОМЕР_1,АДРЕСА_2 . У випадку задоволення позовних вимог ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» грошових коштів від реалізації предмета іпотеки буде недостатньо.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Позов стосується стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285 укладеним 01 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС»,  та ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС»  посилалось на те, що прострочена заборгованість зі сплати кредиту за період з 10 лютого 2011 року по 31 грудня 2014 року складає суму в розмірі 63471,21 грн, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року складає суму в розмірі 531182,45 грн, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» за кредитним договором № 6/4/16/2008/840-К/285 від 01 вересня 2008 року становить 84423,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 травня 2020 року становить суму в розмірі 2 243 206,46 грн, та значно перевищує вартість іпотечного майна. 

ОСОБА_1 є співвласником квартири НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 5-18-322280-Ц2, виданого 11 грудня 2018 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради (а. с. 14).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У відповідності до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї постанови роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляються необґрунтованими.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ квартири НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , оскільки на час розгляду заяви ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» про забезпечення позову частка ОСОБА_1 у квартирі НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві спільної сумісної власності, не визначена та не виділена в установленому законом порядку. 

При цьому, цьому судова колегія також враховує, що на час перегляду ухвали суду першої інстанції від 02 березня 2021 року, ОСОБА_1 не є власником спірного житла.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 липня 2021 року, наданої ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» до суду апеляційної інстанції 28 липня 2020 року, вбачається, власницею квартири НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 5-18-322280-Ц2, виданого 11 грудня 2018 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради та договору дарування серія та номер 462, посвідченого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чудовською М.С. є  ОСОБА_2 , яка до участі у справі не залучена.

Вказані обставини позбавляють суд апеляційної інстанції вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частку квартири НОМЕР_1, 156 заадресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 149, 150, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повний текс судового рішення складено 30 липня 2021 року. 

Головуючий А.В.Котелевець 

Судді О.М.Хорошевський 

В.Б.Яцина