ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/1064/21                                 Головуючий в 1 інст. Новікова Н.В.
Провадження № 33/807/535/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
22 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Майсак В.О. (в режимі відеоконференції), за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 12.04.2021 о 12.30 годині в м. Токмак по вул. В. Вишиваного, ОСОБА_1 керував автомобілем GЕELY MK, д/н НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд проходив в КУ «Токмацька БЛІЛ», від керування відсторонений.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи не має жодного доказу його винуватості у вчиненні інкримінованого порушення. 
Відомості, які викладені в протоколі, а саме те, що він керував автомобілем по вулиці Вишиваного не відповідають дійсності та суперечать обставинам, адже вказана вулиця має протяжність 15 км, тобто апелянт наголошує, що в протоколі не конкретизоване місце інкримінованого порушення. 
Також апелянт зазначає, що під час вказаної події йому не було надано доступ до захисника, що є на його думку, істотним порушенням його прав і свобод. 
Щодо відеозапису, який міститься в матеріалах справи, апелянт вважає, що під час проходження огляду його права були порушені, оскільки працівниками поліції не було роз`яснено вимог ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Також, апелянту неправомірно було відмовлено у повторному медичному дослідженні. 
Суд першої інстанції жодних свідків події та працівників поліції не допитав, що свідчить про однобічність розгляду вказаної справи. 
Просить суд апеляційної інстанції витребувати з ВП №3 ПРВП ГУНП в Запорізькій області відеозапис при оформленні відносно апелянта матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Майсак В.О., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інтонації вважає, що винуватість ОСОБА_1 , за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України доводиться такими доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №160541 від 12 квітня 2021 року (а.с.3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 у місті Токмак, по вулиці В. Вишиваного, керував транспортним засобом д.н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд проходив у закладі охорони здоров`я КУ «Токмацька БЛІЛ» Токмацької міської ради. Від керування відсторонений. 
- направленням на огляд водія (а.с.4) від 12 квітня 2021 року, яким вказано, що у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою, виявлені ознаки сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неадекватна поведінка. 
- медичним висновком КУ «Токмацька БЛІЛ» Токмацької міської ради від 12 квітня 2021 року (а.с.5), яким засвідчено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
- результатом імунохроматографічного дослідження № 60 від 12 квітня 2021 року (а.с.6), яким встановлено, що ОСОБА_1 пройшов тест на виявлення наркотичного сп`яніння. За результатом проведеного огляду виявлено наявність в організмі вмісту наркотичних речовин: морфін та марихуана.
- актом медичного огляду КУ «Токмацька БЛІЛ» Токмацької міської ради від 12 квітня 2021 року №60 (а.с.13), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 маються клінічні ознаки наркотичного сп`яніння. 
Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. 
Зокрема, доводи апелянта про те, що зміст проколу не повідомлявся, права та обов`язки відповідно до вимог ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП не роз`яснювалось, оскільки під час апеляційного провадження вказані доводи були повністю спростовані. 
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 особисто в графі «…зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав…» та «…роз`яснено його права та обов`язки…» поставив свій підпис, що свідчить про те, що працівниками поліції було дотримано законодавчих вимог при складанні матеріалу про адміністративне правопорушення. 
Доводи апелянта про порушення права на користування юридичною допомогою адвоката, як на окрему підставу для скасування постанови судді є безпідставними, оскільки участь адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді не є обов`язковою, а є правом особи (ст. 268 КУпАП).
Доводи апелянта про порушення інспекторами поліції вимог ст. 266 КУпАП, щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом є також необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, яким вказано, що у ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.3). А відтак вищенаведене свідчить про дотримання інспекторами поліції вимог ст. 266 КУпАП.
Щодо факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 всупереч вимогам інспектора поліції, апеляційний суд вважає, що вказані твердження є лише припущеннями для створення враження того, що працівники поліції не виконали процесуальні вимоги КУпАП для уникнення відповідальності за скоєне. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність конкретизації місця правопорушення, а саме об`єктів, які деталізують місце, за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що вказана обставина перешкодила або могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Вказані висновки обумовлені тим, що водіння транспортним засобом, яке відповідно до ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки, у стані будь-якого сп`яніння, безумовно та беззаперечно є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів на певний строк, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 328/1189/21