УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/8241/20
Провадження № 22-ц/4820/1136/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 серпня 2021 року м. Хмельницький

                        Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,                  секретар судового засідання Кошельник В.М., 
з участю апелянта, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Онищук Ольга Анатоліївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 17 травня 2021 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В березні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , за його заявою приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Онищук О.А. відкрита спадкова справа. 
ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачеві частки у статутному капіталі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Хмельницькцукорбуд» (розмір внеску - 114502,25 грн.) та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Синергія-Х» (розмір внеску - 32700 грн.).
Крім позивача, спадкоємцем за законом є дружина батька ОСОБА_2 .
При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину між ними виник спір про поділ спадкового майна, зокрема, корпоративних прав. ОСОБА_2 претендує на майно по заповіту, вважає його спільною сумісною власністю подружжя та вказує про своє право на обов`язкову частку у спадщині.
Відповідачка перебувала у шлюбі з спадкодавцем з 19 січня 1994 року. До укладення шлюбу із ОСОБА_2 , спадкодавець ОСОБА_3 був одружений із матір`ю позивача, ОСОБА_4 .
Саме в шлюбі з матір`ю позивача (до укладення шлюбу із відповідачкою) ОСОБА_3 набув значну частину майна, яке в подальшому було використано для формування статутного капіталу товариств, частки в яких він заповів позивачу.
До укладення шлюбу з відповідачкою померлий ОСОБА_3 набув житловий будинок АДРЕСА_1 , садовий будинок АДРЕСА_2 (в якому проживав тривалий період з відповідачкою), будівельні матеріали, які були ним не використані під час будівництва цих будинків тощо.
ВАТ «Хмельницькцукорбуд» створене на підставі рішення регіонального Фонду державного майна по Хмельницькій області від 27.06.1994 року № 484 шляхом перетворення державного підприємства пересувної механізованої колони асоціації «Хмельницькцукор». Згідно з Підписним листом учасників товариства покупців громадян по місцю проживання на придбання пакету акцій відкритого акціонерного товариства «Хмельницьцукорбуд» від 15 березня 1995 року спадкодавцем заявлено на придбання 17,5 % вартості пакету акцій на суму 49875 тис. крб. ОСОБА_2 не була учасником цього Товариства покупців.
Акції державного підприємства «Хмельницькцукор» були передані Товариству покупців як переможцю конкурсу за договором купівлі-продажу пакету акцій від 21.06.1995 року. Загалом за договором купівлі-продажу було передано пакет акцій в кількості 540 шт. (11,7 % статутного фонду державного підприємства) ціною 283500 тис. крб.
На підставі приватизаційного доручення №1 від 7 березня 1995 року ОСОБА_3 , діючи як голова правління ВАТ «Хмельницькцукорбуд», викупив в Товариства покупців акції на суму 2423925 тис. крб.
Згідно з статутом ВАТ «Хмельницькцукорбуд» статутний фонд складав 2 423 925 тис. крб., що становило 4 617 простих акцій номінальною вартістю 525 тис. крб.
В 1995 році ОСОБА_3 придбав наступні акції товариства номінальною вартістю 525 тис. крб.: 2 акції на приватизаційні сертифікати загальною вартістю 1050 тис. крб. (які є особистою власністю); 1 акція за власні кошти (використано особисті кошти); 25 акцій на компенсаційні сертифікати загальною вартістю 13125 тис. крб. (які є особистою власністю); 95 акцій на некомерційній основі через вищевказане товариство покупців загальною вартістю 49875 тис. крб. (використано особисті кошти); 109 акцій на некомерційній основі як особою, яка входила до керівного складу ВАТ «Хмельницькцукорбуд» загальною вартістю 57225 тис. крб. (використано особисті кошти).
У березні 1995 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 за 115 мільйонів карбованців будівельні матеріали, які набуті ним до укладення шлюбу із відповідачкою. 
У період 1998-1999 роки ОСОБА_3 також було викуплено акції у акціонерів номінальною вартістю 525 тис. крб. у кількості 57 акцій загальною вартістю 29925 тис. крб. 
З метою подальшого викупу акцій товариства та збільшення кількості належних йому акцій, ОСОБА_3 у 2004 продав належний йому до укладення шлюбу із відповідачкою садовий будинок в садовому товаристві « Колос » по АДРЕСА_2 та земельну ділянку для ведення садівництва, на якій він розташований. 
В період з 13 по 26 квітня та 25 жовтня 2004 року ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів (акцій ВАТ «Хмельницькцукорбуд») набув у власність 24549 акцій Товариства на суму 6137,25 грн. 
У вересні 2005 року спадкодавець продав земельну ділянку із розташованим на ній житловим будинком АДРЕСА_1 . Частину коштів, отриманих від продажу будинку, віддав в позику під відсотки ОСОБА_6 . 
В 2008 році за частину коштів, які залишилися від продажу будинку, ОСОБА_3 викупив ще 3154 акції Товариства на загальну суму 788,50 грн.
Станом на 27.08.2008 року ОСОБА_3 належало 39367 акцій номінальною вартістю 9841,75 грн. Згідно з передавальним розпорядженням від 20 листопада 2008 року, ОСОБА_3 було подаровано 30617 акцій номінальною вартістю 7654,25 грн.
У 2008-2009 роках ОСОБА_3 за власні кошти придбав 617 акцій номінальною вартістю 154,25 грн.
Станом на 05 серпня 2009 року ОСОБА_3 належало 70601 акція номінальною вартістю 17650,25 грн. 
У 2009 році загальними зборами ВАТ «Хмельницькцукорбуд» прийнято рішення про збільшення статутного капіталу на 96957 грн. та додаткову емісію акцій. Таким чином, статутний капітал товариства збільшився до 121196,25 грн.
Наприкінці травня 2009 року ОСОБА_6 повернула ОСОБА_3 позику, яку вона отримана у вересні 2005 року. Тому ОСОБА_3 придбав нові акції, випущені ВАТ «Хмельницькцукорбуд».
ОСОБА_7 , донька спадкодавця, отримала позику у розмірі 65000 грн., і отримані кошти подарувала ОСОБА_3 .
На підставі договорів купівлі-продажу № 1/2 від 09 червня 2009 року та 1/3 від 20 червня 2009 року ОСОБА_3 придбав цінні папери (акцій ВАТ «Хмельницькцукорбуд») на 70601 грн. та 26251 грн. відповідно.
На початку 2010 року ОСОБА_3 належало 458009 акцій номінальною вартістю 114502,25 грн.
Відтак частка ОСОБА_3 в ТОВ «Хмельницькцукорбуд» внесена виключно за рахунок особистих коштів.
Відповідачка володіє окремою часткою в статутному капіталі ТОВ «Хмельницьцукорбуд» в розмірі 0,0041 %.
У жовтні 2008 року зареєстровано ТОВ «Синергія-Х», розмір частки спадкодавця в якому склав 32700 грн.
Свою частку в статутний капітал спадкодавець також вніс коштами, належними йому на праві особистої приватної власності - 20 листопада 2008 року ОСОБА_3 отримав безвідсоткову позику у ВАТ «Хмельницькцукорбуд» у розмірі 32500 грн., яку він повернув ВАТ «Хмельницькцукорбуд» після повернення йому боргу ОСОБА_6 .
Оскільки частки спадкодавця у підприємствах були сформовані ним не за рахунок спільного сумісних коштів, це майно не належить до спільної сумісної власності подружжя і відповідачка не має права на Ѕ частину цього майна. 
У житловому будинку АДРЕСА_3 , який заповідано відповідачці, залишилися речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість цього майна значно перевищує обов`язкову частку. 
З врахуванням уточнення позову, позивач просив визнати за ним право власності на 94,4767 % частки в статутному капіталі ТОВ «Хмельницькцукорбуд», розмір внеску 114502,25 грн. та 60 % частки в статутному капіталі ТОВ «Синергія-Х», розмір внеску 32700 грн., в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки від частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькцукорбуд», що належала померлому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та складала 94,4767% частки в статутному капіталі ТОВ«Хмельницькцукорбуд», розмір внеску 114502,25 грн. та становить відповідно 35,43%.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки від частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія-Х», що належала померлому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та складала 60% частки в статутному капіталі ТОВ«Синергія-Х», розмір внеску 32700 грн. та становить відповідно 22,5%.
Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та задовольнити його позов повністю. На його думку, судом не взято до уваги, що частина акцій ВАТ «Хмельницькцукорбуд»» набута на підставі приватизаційних та компенсаційних сертифікатів, що є приватною власністю особи, решта акцій - за особисті кошти спадкодавця, отримані ним від продажу майна, набутого до шлюбу з відповідачкою. 
Під час перетворення ВАТ «Хмельницькцукорбуд» на ТОВ «Хмельницькцукорбуд» в установчих документах закріплено окремо визначені частки ОСОБА_3 та відповідачці, що свідчить про здійснення поділу належного їм спільного майна, тому режим спільної сумісної власності на зазначене майно не поширюється. 
Вклад в статутний капітал ТОВ «Синергія-Х» спадкодавець здійснив за кошти, отримані в позику, тобто, також за особисті кошти. Суд помилково вважав, що договір позики від 27.05.2009 року не підтверджує спрямування отриманих коштів на покупку акцій. Також не взято до уваги, що в 2008 році спадкодавцю подаровано 30617 акцій вартістю 7654,25 грн., ще 617 акцій він купив за власні кошти.
Відповідачка не спростувала належними доказами придбання акцій підприємств спадкодавцем за його особисті кошти і не довела зворотнє.
На думку апелянта, судом не враховано, що обов`язкова частка у спадщині визначається із вартості всього спадкового майна, але виділяється в першу чергу з тієї частки спадкового майна, що залишилося поза заповітом. Заповіт охоплює не все майно померлого, поза заповітом залишилися 2 автомобілі. Судом не взято до уваги, що відповідачка спадкує за заповітом житловий будинок та речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, загальна вартість яких становить 272100 грн., а також бажає оформити спадщину на Ѕ частину автомобілів Mazda та ГАЗ, що також варто зарахувати до обов`язкової частки в спадщині. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та матеріального права, у зв`язку з чим рішення слід змінити.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .
Спадкоємцями за законом першої черги ОСОБА_3 є його діти ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також його дружина ОСОБА_2 (відповідачка). 
14 січня 2014 року ОСОБА_3 складено заповіт, яким він заповів належні йому частки у статутному капіталі   ТОВ «Хмельницькцукорбуд» та у ТОВ «Синергія-Х», своєму сину ОСОБА_1 .
13 жовтня 2014 року ОСОБА_3 складено заповіт, яким він заповів своїй дружині ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_3 , земельну ділянку з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва площею 0,25 га, земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,08 га, розташовані за цією ж адресою.
13 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Онищук О.А., на підставі якої заведена спадкова справа.
20 серпня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Онищук О.А. 
15 січня 2020 року ОСОБА_7 (донька спадкодавця) подала заяву до приватного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 на користь свого брата ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.1 Статуту ТОВ «Хмельницькцукорбуд», затвердженого 06.08.2010 року, ТОВ «Хмельницькцукорбуд» є правонаступником ВАТ «Хмельницькцукорбуд». 
Згідно з пунктом 6.2 Статуту ТОВ «Хмельницькцукорбуд» статутний капітал товариства розподіляється між учасниками наступним чином: ОСОБА_3 - частка в розмірі 114502,25 грн., що складає 94,4767 % Статутного капіталу, ОСОБА_9 частка в розмірі 1224,50 грн., що складає 1,0104% Статутного капіталу, ОСОБА_2 частка в розмірі 5 грн., що складає 0,0041% Статутного капіталу, ОСОБА_1 частка в розмірі 5 грн., що складає 0,0041% Статутного капіталу.
Згідно Статуту ТОВ «Синергія-Х», затвердженого 01 жовтня 2008 року, учасниками товариства є ОСОБА_3 , якому належить 60 %, що складає 32700 грн. та ОСОБА_9 , якому належить 40%, що складає 21800 грн.
Наведені обставини підтверджується матеріалами справи.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що майно, зазначене в заповіті на користь позивача, набуте в шлюбі, позивач не спростував презумпцію спільності цього майна, а отже, відповідачці належить Ѕ частина цього майна як другому з подружжя. Водночас відповідачка як непрацездатна за віком особа має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , що складає 1/8. Тому слід визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на 3/8 частину від часток спадкодавця у статутному капіталі ТОВ «Хмельницькцукорбуд» та ТОВ «Синергія-Х». 
Висновки суду першої інстанції про те, що майно, зазначене в складеному на користь позивача заповіті, набуте в шлюбі спадкодавцем у шлюбі з відповідачкою, а отже, належить до спільної сумісної власності подружжя, ґрунтуються на нормах матеріального права і відповідають обставинам справи.
Так, відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом статей 1217, 1223 ЦК України  спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України  у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.  Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.  Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом  ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.   Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Згідно з ч.1  ст. 23 Закону України «Про  товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що акції ВАТ «Хмельницькцукорбуд» ОСОБА_3 набув у період шлюбу з відповідачкою - з 1995 по 2009 роки, свою частку в статутний капітал ТОВ «Синергія-Х» спадкодавець також вніс у 2008 році - в період шлюбу з відповідачкою.
Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте подружжям в період шлюбу.  
Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. 
Проте тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує - у цьому спорі на позивача. 
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не спростувала належними доказами придбання акцій підприємств за особисті кошти спадкодавця і не довела зворотнє, не ґрунтуються на законі і є безпідставними.
Твердження апелянта, що наявність згідно установчих документів ТОВ «Хмельницькцукорбуд» окремо визначених часток ОСОБА_3 та відповідачки у статному капіталі свідчить про здійснення поділу належного їм спільного майна, тому режим спільної сумісної власності на зазначене майно не поширюється, прямо суперечить наведеним нормам сімейного права та презумпції спільності майна подружжя. 
Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку достатності, достовірності та допустимості представлених позивачем доказів і правильно констатував, що зазначені докази не спростовують презумпцію спільної сумісної власності подружжя. 
Так, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження набуття частини акцій ВАТ «Хмельницькцукорбуд»» спадкодавцем на підставі приватизаційних та компенсаційних сертифікатів.
Суд правильно вказав, що показання свідків, як і розписка ОСОБА_6 від 15.09.2005 року про отримання від ОСОБА_3 10000 доларів США позики не є допустимими доказами на підтвердження придбання акцій спадкодавцем за свої особисті кошти, отримані від продажу майна, набутого до шлюбу з відповідачкою. 
Копія передавального розпорядження від 20.11.2008 року, за яким ОСОБА_10 подарував ОСОБА_3 30617 акцій вартістю 7654,25 грн., за відсутності у справі журналу обліку записів у реєстрі цінних паперів за 2008 рік також не є достатнім доказом на підтвердження отримання спадкодавцем акцій в дарунок.
Позивачем також не доведено, що вклад в статутний капітал ТОВ «Синергія-Х» спадкодавець здійснив за кошти, отримані в позику, тобто, теж за особисті кошти. Суд першої інстанції правильно констатував, що договір позики від 27.05.2009 року, за яким донька спадкодавця отримала кошти, не підтверджує передачу нею цих коштів батькові та їх спрямування на покупку акцій.
Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду. 
Разом з тим, вирішуючи питання обов`язкової частки відповідачки у спадщині, суд припустився помилки.
Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.
Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.
Встановлено, що відповідачка є непрацездатною вдовою і тому має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповітів, складених ОСОБА_3 
Cуд першої інстанції правильно вказав, що при визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині слід врахувати усіх спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , незалежно від того, чи прийняли вони спадщину, чи відмовилися від неї.
Спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також дружина ОСОБА_2 - 4 особи.
Отже, обов`язкова частка у спадщині ОСОБА_2 складає 1/8 (1/4: 2).
Відповідно до пункту 5.9 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому  обов`язкової частки.
При визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру  обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом (пункт 5.10 Глави 10 Порядку).
При визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі) (пункт 5.11 Глави 10 Порядку).
Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна (пункт 5.12).
Суд першої інстанції не врахував, що відповідачці заповідана частина спадкового майна - заповітом від 13.10.2014 року ОСОБА_3 заповів їй житловий будинок АДРЕСА_3 , земельну ділянку з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва площею 0,25 га, земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,08 га, розташовані за цією ж адресою.
Також не враховано, що обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю в першу чергу з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом (в спадкову масу також входять два автомобілі, предмети домашньої обстановки та вжитку).
В свою чергу відповідачка не довела достатніми та допустимими доказами, що заповідана їй частка спадщини (житловий будинок та 2 земельні ділянки) за своєю вартістю є меншою від належної їй обов`язкової частки (1/8), виходячи із вартості всього спадкового майна.
Відтак відсутні підстави для виділення відповідачці обов`язкової частки у спадщині, а тим більше, із заповіданої позивачу частини спадкового майна.
Отже, з врахуванням наведеного, оскаржуване рішення слід змінити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину часток в статутних капіталах ТОВ «Хмельницькцукорбуд» та ТОВ «Синергія-Х», що належали спадкодавцю ОСОБА_3 . 
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК україни пропорційно до задоволеної частини заявлених вимог слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 736,05 грн. понесених судових витрат в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року змінити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькцукорбуд», що належала ОСОБА_3 та складала 94,4767 %, розмір внеску - 114502,25 грн. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія-Х», що належала ОСОБА_3 та складала 60 %, розмір внеску - 32700 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 736,05 грн. понесених судових витрат в суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06 вересня 2021 року.

Судді                                                                 Л.М. Грох

       Р.С. Гринчук

А.М. Костенко