Єдиний унікальний номер 263/4213/20 
Номер провадження 22-ц/804/1793/21        

Єдиний унікальний номер 263/4213/20
Номер провадження 22-ц/804/1793/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В,,
секретар Кіпрік Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом (суддя першої інстанції Малінов О.С., повний текст рішення складено 19 березня 2021 року),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2-х кімнату квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49.95 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що спадкодавець за життя скористався своїм правом на приватизацію квартири, та набув права власності на цю квартиру, та переходу права на спадкове майно спадкоємцем, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка Донецької області № 2/552/52/2012 від 05.06.2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 01.10.2004 року від імені ОСОБА_2 , передано квартиру на баланс КП «Житлово-Експлуатаційна контора №14» для користування наймачем ОСОБА_2 , правочин визнано недійсним, фактично право власності на квартиру залишилося за спадкодавцем ОСОБА_2 ,
Зазначає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , скористався за життя своїм правом на приватизацію квартири, та набув право власності, це право увійшло до складу спадкового майна, а тому є підстави для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.
Суд першої інстанції не врахував, що спадкодавець мав майнові права на спадкове майно, що не є перешкодою для реалізації позивачем ОСОБА_1 права на прийняття спадщини, після смерті брата ОСОБА_2 . Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права.
ОСОБА_1 , просив заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області вді 10 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Васильєва Н.В. у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Маріупольська міська рада та ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року, актовий запис № 03, виданим виконавчим комітетом Червонопільської сільської ради Бердянського району Запорізької області (а.с.7).
Померлий постійно проживав у двокімнатній квартири АДРЕСА_1 , загальної площею 49,95 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м, що підтверджується довідкою ПП «МАКРИНОК-СЕРВІС» за №970 від 05.01.2015 року видану на ім`я ОСОБА_2 про його реєстрацію в квартирі, копією особистого рахунку на квартиру за №3443 ПП «МАКРИНОК-СЕРВІС» на ім`я ОСОБА_2 з відомостями про реєстрацію його у квартирі АДРЕСА_1 , копією листа з Управління по обліку розподілу і приватизації житла за №30-10/380 від 17.03.2008року на ім`я ОСОБА_2 з приводу приватизації квартири (а.с.8-9).
Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка Донецької області №2-117/11 провадження №2/552/52/2012 від 05.06.2012року, яке набрало законної сили 18.06.2012року визнано недійсним наказ Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради №540 від 27.04.2004 року про передачу ОСОБА_2 у власність квартири АДРЕСА_1 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради 27.04.2004 року, щодо належності ОСОБА_2 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Житлово-Експлуатаційна контора №14» для користування наймачем - ОСОБА_2 (а.с.65-67).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом № 98 від 07 грудня 2015 року.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна квартира перебувала лише у користуванні наймача ОСОБА_2 , та судом було зазначено, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів звернення померлого ОСОБА_2 за його життя до відповідного органу приватизації із належно оформленою заявою, заявивши тим самим про намір набути право власності на спірну квартиру. 
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. 
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. ст. 1216-1218, 1223 ч. 1 ЦК України).
Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності (ст. 345 ч.1 ЦК України).
Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).
Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку (ст.1 ч.1, ст. 3 ч.1, ст. 8 ч,ч.1,2 Закону).
За змістом статей 1, 3, 8 Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.
Якщо квартиру не передано у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї у разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві (ч. 5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка Донецької області №2-117/11 провадження №2/552/52/2012 від 05.06.2012року, яке набрало законної сили 18.06.2012 року визнано недійсним наказ Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради №540 від 27.04.2004 року про передачу ОСОБА_2 у власність квартири АДРЕСА_1 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради 27.04.2004 року, щодо належності ОСОБА_2 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Житлово-Експлуатаційна контора №14» для користування наймачем - ОСОБА_2 (а.с.65-67), тобто даним рашенням ОСОБА_2 було повернуто в стан наймача квартири.
Якщо спадкодавець не набув права власності на житло, згідно ст. ст. 1, 3 8 Закону, проте розпочав процедуру приватизації житла, відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, спадкоємці мають право звернутись до суду із позовом про визнання відповідного права у порядку спадкування шляхом визнання права на завершення приватизації житла і отримання свідоцтва про право власності на житло, а не шляхом визнання права власності на майно у порядку спадкування.
За життя ОСОБА_2 процедуру приватизації не починав, а звертавсяся до Макіївської міської ради із заявою про реприватизацію, в якій йому було відмовлено. Дії міської ради ОСОБА_2 оскаржено не було.
Особливістю вирішення спору за позовом про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації житла є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.
Оскільки ОСОБА_2 за життя не почав процедуру приватизації та не оскаржував дії міської ради, суд першої інстнції дішов првильного висновку про відмову в завдоленні позовної заяви у звязку із відсутністю підстав.
Апеляційни суд відхиляє доводи скарги, стосовно того, що дана квартира входить до скаладу спадщини у відповіднотсі до ст. 1216 і ст.1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації житла, яку спадкодавець розпочав за життя, у встановленому законом порядку, та не завершив у зв`язку зі смертю, проте в матеріалах справи відсуні докази звернення ОСОБА_2 із наміром про приватизацією квартири.
Натомість в матеріалах справи є докази того, що ОСОБА_2 звертався до суду з приводу визнання довіреності від 19.04.2004 року за реєстровим №927, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Карпенко О.М. від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якою він уповноважував останніх здійснити преватизацію спірної квартири. Заочним рішенням Центрально – міського районного суду м. Макіївки від 05 червня 2012 року зазначену довіреність визнано недійсною. Також визнано незаконним наказ Управління по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради № 540 від 27.04.2004 року про передачу ОСОБА_2 у власність квартири АДРЕСА_1 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням по обліку, розподілу та приватизації жила Макіївської міської ради 27.04.2004 року щодо належності ОСОБА_2 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 (а.с. 65).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2013 року зазначене вище рішення суду було залишено без змін (а.с. 83).
З досліджених доказів у справі не вбачається добровільного наміру ОСОБА_2 на приватизацію своєї квартири. 
За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволеня апеляційної скарги позивачем не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Так, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Керуючись статтями 374, 375, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:           О.В. Халаджи

           В.Б. Азевич

           І.В. Кішкіна

Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2021 року.

Головуючий – суддя        О. В. Халаджи