П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/3114/20	

Категорія:112010201          Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 11.12.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Херсонській області про:
-          визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилась у відмові нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі – Закон №2050-ІІІ);
-          зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії за період: квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2020 року  відповідно до Закону №2050-ІІІ.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 02 вересня 2020 року він звернувся до ГУПФ у України в Херсонській області із заявою про виконання рішення Херсонського адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №540/1181/20, яким відповідача зобов`язано призначити з 23 квітня 2020 року пенсію за вислугу років. Крім того, просив нараховані суми пенсії виплатити за минулий час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону №2050-ІІІ.
Відповідачем 11 вересня 2020 року прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з 23 квітня 2020 рок. Щодо питання компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону №2050-ІІІ зазначено, що підстави для виплати компенсації відсутні, оскільки суми пенсії нараховані за судовим рішенням у вересні 2020 року та будуть виплачені у жовтні 2020 року.
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки судовим рішення від 27 липня 2020 року справі №540/1181/20 встановлено, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років з 23 квітня 2020 року та зобов`язано призначити з вказаної дати пенсію. Розпорядженням відповідача від 11 вересня 2020 року пенсія призначена з 23 квітня 2020 року. Проте, нараховані суми пенсійних коштів за період з 23 квітня 2020 року по вересень 2020 року включно в сумі 29 770,78 грн. позивачу виплачені лише 15 жовтня 2020 року, що очевидно свідчить про пропуск строків виплати зазначених коштів більш ніж на один календарний місяць.
Позивач вважає, що у даному випадку несвоєчасне нарахування сум пенсійних коштів відбулось з вини відповідача. Порушення строків сплати пенсії носило триваючий характер, оскільки належні з квітня 2020 року кошти виплачені лише 15 жовтня 2020 року. Посилаючись на ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач просив задовольнити позов повністю.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно із ст. 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Натомість, сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер, а тому не підпадає під визначення доходів передбачених Законом №2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких здійснюється компенсація.
Законодавством чітко визначено, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає, якщо рішення суду виконано несвоєчасно. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо відмови нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №540/1181/20 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №540/1181/20, за період з дати призначення пенсії 23 квітня 2020 року по дату її фактичної виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Херсонській області. 
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги ГУПФ України в Херсонській області посилається на те, що оскільки суми пенсії нараховано за судовим рішенням в вересні 2020 року, виплачено у жовтні 2020 року (що не заперечується позивачем) та зазначена виплата носить разовий характер, підстави для виплати компенсації відповідно до вимог Закону №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі – Порядок №159) відсутні. 
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №540/1181/20 позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії — задоволено частково.
Визнані протиправними дії та скасоване рішення ГУПФ України в Херсонській області №213150003897 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області визнати та зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років увесь строк служби в органах внутрішніх справ на посаді курсанта Київського інституту внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України у період з 14 серпня 1995 року по 09 липня 1999 року – 3 роки 11 місяців 14 днів і врахувати його у повному обсязі у стаж роботи та вислугу років, що дає право на пенсію згідно із ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, тобто 24 роки 8 місяців 17 днів.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 з 23 квтіня 2020 року пенсію за вислугу років відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року — страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 21 квітня 2020 року №21-840зп.
На виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили 27 серпня 2020 року, ГУПФ України в Херсонській області прийнято рішення №213150003897 від 11 вересня 2020 року про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, з 23 квітня 2020 року. Призначення здійснено виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року — страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 21 квітня 2020 року №21-840зп.
02 вересня 2020 року позивач звернувся до ГУПФ України в Херсонській області із заявою щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
В результаті розгляду зазначеної заяви, ГУПФ України в Херсонській області листом від 24 вересня 2020 року за вих.№3701-3607/Д-03/8-2100/20, повідомлено позивача, що компенсація не застосовується до даного виду виплати з огляду на те, що суми пенсії нараховані за судовим рішенням в вересні 2020 року та буде виплачено у жовтні 2020 року. До спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Закону №2050-ІІІ, оскільки за правилами, визначеними ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць. Вимоги щодо виплати компенсації також суперечать ст. 46 Закону, оскільки цією статтею регулюється порядок виплати, нарахованих сум пенсій, та не отриманих. 
Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки несвоєчасне призначення та виплата пенсії відбулось у зв`язку з неправомірними діями ГУФП України в Херсонській області, що встановлено судовим рішенням по справі №540/1181/20, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Тобто, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі – пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно п.2 Порядку №159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Враховуючи наведені правові норми діючого законодавства колегія суддів зазначає, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17.
Крім того, доводи відповідача про те, що суми пенсії нараховано за судовим рішенням в вересні 2020 року, виплачено у жовтні 2020 року (що не заперечується позивачем) та зазначена виплата носить разовий характер колегія суддів вважає безпідставними, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (нарахованої пенсії), а не виконання рішення суду. 
Таким чином, кошти нараховані в результаті призначення пенсії та відновлення прав позивача – вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №159/1615/17, від 29 квітня 2020 року у справі №420/2093/16-а, від 16 грудня 2020 року у справі №521/21718/16-а та від 23 грудня 2020 року у справі №640/7975/15-а.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що несвоєчасне призначення та виплата пенсії відбулось у зв`язку з неправомірними діями ГУФП України в Херсонській області, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

          Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Лук`янчук О.В.    Ступакова І.Г.