ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 вересня 2021 року           справа №200/6102/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (повне судове рішення складено 20 липня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6102/21 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, третя особа Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                             УСТАНОВИВ:

19 травня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, в якій просив суд:
- визнати неправомірними дії Донецької обласної прокуратури щодо відмови ОСОБА_1 внести зміни до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 у складову заробітної плати: надбавка за роботу з таємними документами значення у розмірі 10%;
- зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру видати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 із змінами, що стосуються надбавки: надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10% з перерахуванням відповідних сум.
В обґрунтування позову зазначав, що він працював в органах прокуратури України - у прокуратурі Донецької області з 1 серпня 1989 року по 22 травня 2015 року. У 2005 році оформив пенсію за вислугою років. 22 травня 2015 року звільнився з посади старшого прокурора відділу прокуратури Донецької області.
Прокуратурою Донецької області 18.03.2020 за № 18-85-523, відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, щодо оплати праці працівників прокуратури» надано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
У довідці за 2020 рік вказано, що така складова заробітної плати, як надбавка за роботу з таємними документами містить показник - 0%.
На звернення, щодо виправлення невідповідностей фактичним обставинам та надання нової довідки для перерахунку пенсії, прокуратурою Донецької області було відмовлено.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 визнано неправомірними дії Донецької обласної прокуратури щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до складових заробітної плати: «надбавка за роботу з таємними документами», «надбавка за вислугу років», у довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру видати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06 вересня 2017 року із зазначенням у ній таких складових, як «надбавка за роботу з таємними документами», «надбавка за вислугу років у розмірі 45 %».
Але у довідці від 17.03.2021 №21-85-398 показник надбавки за роботу з таємними документами знову містить 0%.
Донецькою обласною прокуратурою у листі від 24.03.2021 №27-18-3513-20 з цього приводу зазначено, що рішення суду щодо зобов`язання Донецької обласної прокуратури видати довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06.09.2017 із зазначенням у ній таких складових, як «надбавка за роботу з таємними документами» без визначення конкретного відсоткового розміру, набрало законної сили, посилаючись при цьому на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2021, якою відмовлено у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення про доповнення рішення від 05.10.2020 у вислову «надбавки за роботу з таємними документами» словами «у розмірі 10%».
Донецька обласна прокуратура у своїх відповідях від 14.05.2020 № 18-3513-20 та від 17.06.2020 № 18-3513-20 вказує, «що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень у період 2013-2015 років виплачувалась згідно з вимогами наказу Генерального прокурора України від 19.02.2013 №24 «Про затвердження Положення про розміри і порядок виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці».
Із наведених даних, відповідей прокуратури та рішень суду, вбачається, що спору про відсотковий розмір «надбавки за роботу з таємними документами» на час розгляду справи № 200/7112/20-а не існувало.
Позивач вважав, що дії Донецької обласної прокуратури незаконні, не відповідають вимогам законодавства та порушують його конституційні права.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року закрито провадження в адміністративній справі № 200/6102/21-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано закрито провадження в справі.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/7112/20-а, яке набрало законної сили 10 грудня 2020 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду встановлено наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Донецької області (Донецької обласної прокуратури) з заявами про видачу довідки для перерахунку пенсії станом на 06.09.2017 з зазначенням наступних складових заробітної плати: надбавка за роботу з таємними документами, надбавка за вислугу років, премія, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премія тощо.
Довідкою від 18.03.2020 № 18-05-523 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії встановлено, що загальний розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 станом на 06.09.2017 за відповідною (прирівняною) посадою старший прокурор відділу прокуратури Донецької області складає – 32 056,20 грн, з них: посадовий оклад 5730,00 грн, надбавка за класний чин (радник юстиції) 2200,00 грн, надбавка за вислугу років (40%) 2292,00 грн, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі (68%) 6950,96 грн, премія (60%) 10303,78 гр., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (1/12) 2289,73 грн (а.с.11).
Листами прокуратури Донецької області від 14.05.2020 №18-3513-20 та від 17.06.2020 №18-3513-20 повідомлено позивача, що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень у період 2013-2015 років виплачувалась згідно з вимогами наказу Генерального прокурора України від 19.02.2013 № 24 «Про затвердження Положення про розміри і порядок виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці». Відповідно до наказу, відділом кадрів, на підставі даних керівників відділів, складались списки працівників прокуратури, які мали право на доплату із зазначенням відповідного відсотка. Ці списки узгоджувались з режимно-таємним відділом прокуратури області, відповідно до відомостей про роботу працівників прокуратури з матеріальними носіями секретної інформації (а.с.12-13,14-16).
Вважаючи, що перевірка його доводів Донецькою обласною прокуратурою проводилась без урахування специфіки діяльності відділу прокуратури області в якому працював ОСОБА_1 , зазначав, що висновки зроблено всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994, наказів Генерального прокурора України №609-к від 03.09.1996 та №24 від 19.02.2013 щодо розміру і порядку виплати працівникам прокуратури України надбавок до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Не погодившись з такими діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Прокуратури Донецької області, в якому просив:
- визнати дії відповідача щодо відмови внесення відповідних змін до складових заробітної плати: надбавка за роботу з таємними документами, надбавка за вислугу років, премія, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 ОСОБА_1 неправомірними;
- зобов`язати прокуратуру Донецької області видати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06.09.2017 із змінами, що стосуються відповідних надбавок: надбавка за роботу з таємними документами у розмірі 10%, надбавка за вислугу років у розмірі 45%, премія у розмірі 94%, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 70% з перерахуванням відповідних сум (а.с.67-72).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/7112/20-а позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії -  задоволено частково. 
Визнано неправомірними дії Донецької обласної прокуратури щодо відмови позивачу у внесенні змін до складових заробітної плати: надбавка за вислугу років у довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за заявою від 27 травня 2020 року. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру видати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06 вересня 2017 року із зазначенням у ній таких складових, як надбавка за вислугу років у розмірі 45%.
У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с.73-75).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року було виправлено описку в судовому рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 200/7112/20-а шляхом виключення з 2-3 абзаців резолютивної частини рішення слів надбавка за роботу з таємними документами. 
Викладено п`ятий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної прокуратури на користь  ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 210 (двісті десять) гривень 20 (двадцять) копійок.» (а.с.76).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року по справі № 200/7112/20-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року у справі № 200/7112/20-а - задоволено частково. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 200/7112/20-а про виправлення описки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року скасовано.
Резолютивну частину повного тексту рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/7112/20-а змінено шляхом доповнення до абзаців 2 та 3 резолютивної частини рішення вислову надбавки за роботу з таємними документами, а також в абзаці 5 резолютивної частини рішення слова та цифри 210 (чотириста двадцять) гривень 20 (сорок) копійок змінити на слова та цифри 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок. 
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/7112/20-а - залишено без змін (а.с.77-79).
3 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 200/7112/20-а, в якій просив ухвалити додаткове рішення шляхом внесення доповнень до вислову надбавки за роботу з таємними документами - у розмірі 10%.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 200/7112/20-а відмовлено (а.с.80-81).
8 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просив роз`яснити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 в адміністративній справі № 200/7112/20-а щодо фактичного виконання рішення в частині надбавки за роботу з таємними документами. 
В обґрунтування поданої заяви зазначав, що відповідачем відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 в частині надбавки за вислугу років у розмірі 45% виконано, але стосовно надбавки за роботу з таємними документами видати довідку відмовлено, оскільки у судовому рішенні не вказано відсоткова надбавки. У зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості на отримання надбавки встановленої рішенням суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 - відмовлено.
З листа відповідача від 24.03.2021 № 27-18-3513-20 вбачається, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/7112/20-а 17.03.2021 Донецькою обласною прокуратурою видано довідку № 21-85-398 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, якою встановлено, що загальний розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 станом на 06.09.2017.
Позивач по цій справі зазначив, що 17.03.2021 Донецькою обласною прокуратурою видано довідку № 21-85-398 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, якою встановлено, що загальний розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 станом на 06.09.2017 за відповідною (прирівняною) посадою старший прокурор відділу прокуратури Донецької області складає 32 954,65 грн з них: посадовий оклад 5730,00 грн, надбавка за класний чин (радник юстиції) 2200,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) 2578,50 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі (68%) 7145,78 грн, премія (60%) 10 592,57 грн, матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) 2353,90 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (1/12) 2353,90 грн (а.с.10).
В довідці від 17.03.202 № 21-85-398 показник надбавки за роботу з таємними документами містить значення 0%.
Донецькою обласною прокуратурою у листі від 24.03.2021 №27-18-3513-20 з цього приводу зазначено, що в рішенні суду яке набрало законної сили щодо зобов`язання Донецької обласної прокуратури видати довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06.09.2017 із зазначенням у ній таких складових, як «надбавка за роботу з таємними документами», не визначено конкретного відсоткового розміру.
Крім того, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 було відмовлено у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення про доповнення рішення від 05.10.2020 у вислову «надбавки за роботу з таємними документами» словами «у розмірі 10%» (а.с.17-19).
Позивач вважав, що дії Донецької обласної прокуратури незаконні, не відповідають вимогам законодавства та порушують його конституційні права, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з частинами 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із положеннями частин 1 та 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).
Відповідно до частини 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.
Як було встановлено судами вище, позивач раніше звертався до суду з вимогами про визнання дій відповідача щодо відмови внесення відповідних змін до складових заробітної плати: зокрема надбавка за роботу з таємними документами у довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 ОСОБА_1 неправомірними та зобов`язання прокуратури Донецької області видати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами станом на 06.09.2017 із змінами, що стосуються надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10% з перерахуванням відповідних сум.
За вказаними позовними вимогами судом 5 жовтня 2020 року ухвалено рішення.
Судами встановлено, що позивач звертаючись з даним позовом щодо протиправності відмови внести зміни до довідки про розмір його заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 у складову заробітної плати: надбавка за роботу з таємними документами значення у розмірі 10% та зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 із змінами, що стосуються надбавки: надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10%, наполягає на тому, що відповідачем в довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 у складову заробітної плати надбавка за роботу з таємними документами не вказано значення у розмірі 10%.
Окрім викладеного, слід зазначити, що позивач у позові вказує, що ним подається нова позовна заява стосовно протиправності дій Донецької обласної прокуратури щодо відмови ОСОБА_1 внести зміни до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами на 06.09.2017 у складову заробітної плати: надбавка за роботу з таємними документами значення у розмірі 10%.
Також слід зазначити, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, судові рішення ухвалені після розгляду справи № 200/7112/20-а (в том числі про розгляд питання щодо надбавки за роботу з таємними документами - у розмірі 10%) від 17 лютого 2021 року, яким відмовлено позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 200/7112/20-а шляхом внесення доповнень до вислову надбавки за роботу з таємними документами - у розмірі 10% та від 15 квітня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020, не були предметом перегляду апеляційним судом.
Тобто, правильним є висновок місцевого суду, що фактично, звертаючись до суду із цим позовом, позивач не погоджується із частковим виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 року № 200/7112/20-а, зміненим постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, яким вирішено спір по суті, а намагання позивача скористатися процесуальними правами, визначеними ст.ст.252,254 КАС України, не призвели до бажаного для позивача результату.
Слід звернути увагу, що позивач жодного разу не скористався правом подання апеляційної скарги на ухвали суду в межах адміністративного провадження по справі № 200/7112/20-а щодо відмов у задоволені його заяв (про ухвалення додаткового рішення та роз`яснення рішення), поданих в порядку ст.ст.252,254 КАС України і фактично подав новий позов із вимогами, які були предметом розгляду в провадженні № 200/7112/20-а, за результатами якого було ухвалено рішення від 5 жовтня 2020 року № 200/7112/20-а, змінене постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, що набрали законної сили.
Крім того, позивач не звертався до Першого апеляційного адміністративного суду за роз`ясненням постанови від 10 грудня 2020 року по справі № 200/7112/20-а.
КАС України визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення.
Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені ст. 382 та ст. 383 КАС України.
Стосовно сутності судового контролю у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а зазначено, що ст.ст.382, 383 КАС України визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.
У цій справі Верховний Суд акцентував увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.
При цьому Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
На цій підставі Верховний Суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Слід зазначити, що аналогічна правова позиція міститься також у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 819/1430/17, від 12 листопада 2018 року у справі № 806/3099/17 та від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а.
Отже, Верховний Суд вказав, що судове рішення виконується безпосередньо, та для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Суд також врахував, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст.129-1 Конституції України.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі № 240/2226/18-а зазначив: "...26. Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності".
Отже, в цьому випадку, колегія суддів цілком погоджується з висновком місцевого суду, що відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст.382,383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач, звертаючись до суду з вимогами, які вже були предметом розгляду у судовому провадженні № 200/7112/20-а, не врахував, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судових рішень прийнятих в іншій справі, буде суперечити ст.129-1 Конституції України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки між сторонами новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який вирішений в судовому порядку та рішення суду набрало законної сили.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не приймаються апеляційною інстанцією.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 200/6102/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 20 вересня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          І. Д. Компанієць          

                                                                                                         А. А. Блохін