Справа № 309/37/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

         11 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кондора Р.Ю., Бисаги Т.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Савицьким С.А., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позов обґрунтовувала тим, що з листопада 2008 року вона проживала в шлюбі з відповідачем, який на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15.04.2015 розірвано. Під час шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Неповнолітня донька знаходиться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Відповідач ОСОБА_1 є працездатною людиною, інших утриманців немає, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення нею повнолітнього віку.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 3 000 грн. щомісячно, але не менше ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повнолітнього віку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 12.01.2021.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн. судового збору. 

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Вказує, що визначена судом сума аліментів є завищеною. Вважає, що судом не взято до уваги те, що він ніде не працює, має незадовільний стан здоров`я і йому матеріально допомагають батьки. Не заперечує щодо утримання своєї доньки ОСОБА_4 , однак вважає, що з врахуванням вищенаведеного, розмір аліментів слід визначити 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від даного шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Заочним рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15.04.2015 розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_3 залишилася проживати з ОСОБА_2 . 

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Так, при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), стан його здоров`я, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Визначений судом розмір аліментів, на думку колегії суддів, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід визнати необґрунтованими, оскільки, крім акту обстеження житлово-побутових умов від 05.03.2021, ним не надано інших доказів, які б підтверджували факт перебування останнього на його утриманні. Крім того, утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є обов`язком його батька.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він ніде не працює. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, а додані відповідачем консультаційний висновок від 17.10.2016 та від 21.12.2017 не підтверджують про наявність тяжких захворювань останнього, які б перешкоджали йому працювати.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному розмірі та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 11 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: