Ухвала
Іменем України 
 
16 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 2-68/2011 
провадження № 61-11013ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський Андрій Йосифович, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У 2012 році  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. 
 
Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 квітня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 32 000,00 грн, що в еквіваленті становить 4 000,00 доларів США.
 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 квітня 2012 року задоволено.
Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 квітня 2012 року скасовано.
 
Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 61 640,00 грн, що в еквіваленті становить 4 000,00 доларів США.
Вирішено питання щодо судового збору. 
 
Не погоджуючись з заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський А. Й., 08 квітня 2021 року звернулась до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський А. Й., на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року.
 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, що відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський А. Й., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року винесено у її відсутність і в матеріалах справи відсутні належні докази про належне повідомлення відповідача про розгляд такої справи. Вказує, що вона тривалий час проживає закордоном, а з 2016 року одержала право постійного проживання у Польщі. Крім того, посилається на те, що заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року не було вручено відповідачу, про таке рішення стало відомо представнику відповідача - адвокату Войнарському А. Й. в приміщенні Сокальського районного суду Львівської області, лише 30 березня 2021 року. Враховуючи таке, заявниця вважає, що суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.
 
Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Відповідно до положень частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Правова конструкція вищезазначеної норми ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення то строк на апеляційне оскарження може бути поновлений лише за наявності двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) строк на апеляційне оскарження пропущене внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
 
Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення. 
 
Отже, у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 358 ЦПК України.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами
і метою, яка має бути досягнута.
 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженням встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
 
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року). 
 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський А. Й., вказувала на те, що строк на апеляційне оскарження заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року пропущено нею з поважних причин. 
 
Перевіряючи наведені доводи заявника, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 була належним чином повідомленою про розгляд даної справи у суді першої інстанції, при цьому апеляційну скаргу на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року представник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А. Й., подав лише 08 квітня 2021 року, тобто після спливу більше, ніж шести років із моменту складення повного тексту судового рішення. 
 
Відповідач ОСОБА_1 була залучена до участі у справі № 2-68/11, неодноразово подавала заяви під час її розгляду. Крім того, апеляційним судом встановлено, що заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року добровільно виконувала відповідач ОСОБА_1 у 2015 року, частково сплативши позичальнику ОСОБА_2 борг у сумі 4 616,08 грн. 
 
Встановивши, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, наявності обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, належними доказами не підтвердила, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі положень частини другої статті 358 ЦПК України.
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
 
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Враховуючи вищезазначене ухвала Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення. 
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Войнарський Андрій Йосифович, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець