Справа № 297/642/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
       03 серпня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Кожух О.А.,Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, 
В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позов мотивує тим, що 08.10.2011 року у виконкомі Сводянської сільської ради Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1 .. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З відповідачем бажає розірвати шлюб по тій причині, що сімейне життя між ними не склалося, взаємовідносини різко погіршувались та ускладнювались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що більше року вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вищезазначені обставини підтверджують те, що їх сім`я фактично розпалася, подальше спільне проживання, відновлення сімейних стосунків або збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. 
Оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено.          
       Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 08 жовтня 2011 року у виконавчому комітеті Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, актовий запис № 4 - розірвано. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26.03.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що сварка, яка склалася між ним і позивачкою не є підставою для розірвання шлюбу, вважає, що сім`ю можливо зберегти заради добробуту спільних дітей. Щодо стягнення аліментів, зазначає, що він офіційно не працює, має тільки підробітки, крім того на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом. 

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.07.2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
    Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості. З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3,5 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
       Відповідно до ч.1 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Матеріалами встановлено, що 08.10.2011 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за актовим записом № 4 (свідоцтво про шлюб серії № НОМЕР_1 , (а.с.12). 
       Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть.
           В даному випадку, позивачем висловлено свою позицію, що подальше збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам.
       При цьому, слід зауважити про те, що СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
       Встановлено, що сторони є батьками –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати  дитину до досягнення нею повноліття. 

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 

Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. 
       
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України   № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум з 1 липня 2021 року для дітей віком до 6 років становитиме 2013 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 2510 грн.
Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я  та обставини, передбачені ст. 182 СК України. 
       Не спростовують обґрунтованості рішення і доводи апеляційної скарги про те, що він ніде не працює, оскільки, посилаючись на дану обставину, відповідач всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.
Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія приходить до висновку, що вищевказана сума (2500 грн.) є розумною і достатньою для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх. 
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 375 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 3 серпня 2021 року.

Головуючий 

Судді