Єдиний унікальний номер справи 757/4095/20-ц
Провадження №22-ц/824/5862/2021

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року                                                                                                   місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про встановлення безстрокового платного сервітуту,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення безстрокового платного сервітуту.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що є власником нежитлового будинку (літ. А) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3504,4 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.08.2013 року, індексний номер: 8041207. У вказаному нежитловому будинку наявні приміщення загальною площею 70 кв.м.: коридор - площею 13,7 кв.м. (ІІІ), електрощитова - площею 15,8 кв.м. (IV), електрощитова - площею 10,6 кв.м. (V), електрощитова - площею 11,0 кв.м. (VІ), електрощитова - площею 11,0 кв.м. (VІІ), електрощитова - площею 11,9 кв.м. (VІІІ). 
В 2015 році між Позивачем та третьою особою було укладено договір купівлі-продажу, за яким третя особа стала власником об`єкту нерухомого майна № 466948980000 (нежиле приміщення магазину № 2 , загальною площею 799,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ). У вказаних приміщеннях знаходиться трансформаторна підстанція № 3691 та обладнання, яке є приватною власністю та перебуває на балансі ПАТ «Київенерго» (ідентифікаційний код юридичної особи 00131305), здійснює безперебійне електропостачання споживачів міста Києва, що підтверджується листами ПАТ «Київенерго» № 030/44-11792 від 20.10.2014 року та № 030/93/13/7929 від 14.07.2014 року. Для проходу до вказаної трансформаторної підстанції № 3691 та обладнання у відповідача виникає необхідність у користуванні частиною нежитлового будинку (літ. А) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщеннями: коридор - площею 13,7 кв.м. (ІІІ), електрощитова - площею 15,8 кв.м. (IV), електрощитова - площею 10,6 кв.м. (V), електрощитова - площею 11,0 кв.м. (VІ), електрощитова - площею 11,0 кв.м. (VІІ), електрощитова - площею 11,9 кв.м. (VІІІ), загальною площею 70 кв.м. Інший прохід до трансформаторної підстанції № 3691 та обладнання відсутній, тому позивач просила встановити на користь відповідача безстроковий платний сервітут.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року в задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.
 Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
  05 квітня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із викладеними у апеляційній скарзі доводами, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказане рішення відповідає наведеним вимогам з огляду на наступне:
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив із того, що позов є безпідставним, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача. Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» щодо встановлення безстрокового платного сервітуту.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).
За приписами статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб відмінних від власника осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.
Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли особа-не власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.
Відповідно до ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч.3 ст.402 ЦК України).
Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просила встановити безстроковий платний сервітут на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
В той же час фактично в даній справі позивач звернулася до суду з вимогою на користь відповідача, а вказана вимога була заявлена до того ж відповідача, на користь якого і ставилося питання про встановлення сервітуту, тобто права користування майном, яке належить позивачу. 
Таким чином предметом розгляду справи є захист прав не позивача, а відповідача, шляхом звернення до суду з позовом до такого відповідача, що є неприпустимим. При цьому жодного доказу з приводу  того, що відповідачем були порушені права позивача, останнім до суду надано не було. За таких умов підстави для задоволення позову в даному випадку відсутні, що й було констатовано судом першої інстанції. У разі, якщо ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» буде вважати, що його права потребують захисту шляхом встановлення на його користь сервітуту, він вправі самостійно звернутись до суду  за захистом свого порушеного права, чого, однак, в даному випадку не відбулося.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько