Єдиний унікальний номер 219/3595/21
Номер провадження 33/804/361/21 

ПОСТАНОВА
                ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., при секретарі судового засідання Ситніку Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу захисника Світанька Д.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2021р., якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Токмак Запорізької області, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн., 
за участю     захисника Світанька Д.О.
   
    в с т а н о в и л а : 

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2021р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн.

Постанова суду першої інстанції оскаржена захисником Світаньком Д.О., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який в апеляційній скарзі:
- вважає постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням діючого процесуального законодавства України про адміністративні правопорушення, без урахування всіх обставин;
- зазначає, що ОСОБА_1 себе винуватим не визнає, оскільки він не виконував обов`язки військової служби за адресою АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, через що вважає відмову від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння правомірною ;
- вказує, що ОСОБА_1 09.04.2021р. вибув з в/ч НОМЕР_1 у відрядження до в/ч НОМЕР_2 у м.Дніпро, прямував до м.Дніпро, при собі мав квіток, був у цивільній формі; на автовокзалі м.Бахмута, по вул.Космонавтов, 5 ОСОБА_1   чекав рейсу Северодонецьк-Кам`янське та був затриманий поліцейським патрулем та переданий Військовій службі правопорядку; автобус мав прибути до автовокзалу м.Дніпро о 15-25 год., тому фактично він повинен бути у в/ч НОМЕР_2 – 10.04.2021р.;
- зазначає, що  перебування ОСОБА_1 у цивільному одязі в п`яному вигляді на території автовокзалу в м.Бахмут не при виконанні обов`язків військової служби на території військової частини або її військового об`єкту не є військовим правопорушенням, тому відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка мала місце 09.04.2021р. за участі військовослужбовця ОСОБА_1 свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП; крім того ОСОБА_1 , прибув до в/ч НОМЕР_2 в м.Дніпро вчасно і виконував поставлені перед ним завдання;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного  правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , було повідомлено належним чином, проте він у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника Світанька Д.О., який діє в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги,  дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09.04.2021р. близько 09-35 год. будучи військовослужбовцем, був виявлений патрулем ВСП у стані алкогольного сп`яніння під час виконання  обов`язків військової служби в умовах особливого періоду в АДРЕСА_2 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився,  чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП. 

Судом першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення зазначено, що його винуватість підтверджена протоколом серії ДНК № 0990 від 09.04.2021р., посвідченням офіцера Ук №155613, витягом із наказу №100 від 09.04.2021р. про відрядження ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (м.Дніпро) на 30 діб з 09.04.2021р. по 08.05.2021р.; довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Слов`янська» Донецької області № 136 від 09.04.2021р. відповідно якої за клінічними ознаками ОСОБА_1 перебував  у стані алкогольного сп`яніння, від обстеження відмовився, вживання алкоголю не заперечував; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП. 
Судом апеляційної інстанції встановлено що суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повно та всебічно дослідив протокол про адміністративне правопорушення, визнав його таким, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, та надав йому оцінку у сукупності з іншими доказами у справі, а саме витягом із наказу №100 від 09.04.2021р. про відрядження ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (м.Дніпро) на 30 діб з 09.04.2021р.; довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Слов`янська» Донецької області № 136 від 09.04.2021р. відповідно якої за клінічними ознаками ОСОБА_1 перебував  у стані алкогольного сп`яніння, від обстеження відмовився, вживання алкоголю не заперечував; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та не встановив підстав, які б вказували на відсутність в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, суд в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, поклав вказані вище докази, ретельно дослідив зміст цих доказів та дав їм відповідну оцінку. Судом були зіставлені ознаки фактично вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, які обґрунтовані фактичними обставинами справи, та судом зроблений висновок про їх відповідність.

  Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби за адресою АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, а 09.04.2021р. вибув з в/ч НОМЕР_1 у відрядження до в/ч НОМЕР_2 у м.Дніпро, прямував до м.Дніпро, чекав рейсу Северодонецьк-Кам`янське на автовокзалі АДРЕСА_2 та був затриманий поліцейським патрулем та переданий Військовій службі правопорядку; автобус мав прибути до автовокзалу м.Дніпра о 15-25 год., тому фактично він повинен бути у в/ч НОМЕР_2 – 10.04.2021р., через що вважає відмову від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння правомірною є необгрунтованими, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме витягом з наказу №100 від 09.04.2021р. відповідно до якого капітан ОСОБА_1 старший помічник начальника протиповітряної оборони відділення протиповітряної оборони відряджений до військової частини НОМЕР_2 (м.Дніпро) на 30 діб з 09.04.2021р. по 08.05.2021р., підстава – посвідчення про відрядження №464 від 08.04.2021р. (а.с.4).
             Відповідно до Інструкції про особливості направлення військовослужбовців Національної гвардії України в службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом МВС України №599 від 18.07.2017р.,  службове відрядження  це поїздка військовослужбовця за наказом (розпорядженням) командира на певний строк для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Пунктом 19 Інструкції передбачено, що фактичний час перебування у відрядженні визначається згідно з наказом та за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими печаткою про дати вибуття військовослужбовця з місця постійної служби, прибуття його в пункт (пункти) службового відрядження, вибуття з нього (з них) та прибуття до місця постійної служби. Тривалість відрядження обчислюється за кількістю днів перебування у відрядженні з урахуванням вихідних, святкових і неробочих днів та часу перебування в дорозі.
П.20 Інструкції зазначено, що час перебування в дорозі, за який проводиться виплата добових під час відрядження, визначається за чинним розкладом руху залізничного, автомобільного, водного та повітряного транспорту, ураховуючи час затримки відрядженого в дорозі через причини, які від нього не залежать, і час на пересадки.
П.21 передбачено, що днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з місця постійної служби відрядженого військовослужбовця, а днем прибуття з відрядження - день прибуття транспортного засобу до місця постійної служби відрядженого військовослужбовця.
При відправленні транспортного засобу до 24.00 год. включно днем вибуття у відрядження вважається поточна доба, а з 00.00 год. і пізніше - наступна доба. Якщо станція, пристань, аеропорт розташовані за межами населеного пункту, де проходить службу відряджений військовослужбовець, у строк відрядження зараховується час, необхідний для проїзду до станції, пристані, аеропорту. Аналогічно визначається день прибуття відрядженого військовослужбовця до місця постійної служби.
Як зазначено самим ОСОБА_1 в письмових поясненнях та його захисником, що 09.04.2021р. ОСОБА_1 було відряджено до в/ч НОМЕР_2 в м.Дніпро, час прибуття автобусу, яким рухався військовослужбовець ОСОБА_1 до в\ч НОМЕР_2 (м.Дніпро) на автовокзал у м.Дніпро 09.04.2021р. о 15.25 год. Таким чином з огляду  на вказану вище Інструкцію початком відрядження ОСОБА_1   вважається день вибуття його у відрядження та відправлення автобусу з місця постійної служби, а час перебування у дорозі до м.Дніпра  враховується у строк відрядження, тобто 09.04.2021р. військовослужбовець ОСОБА_1 повинен бути у в\ч НОМЕР_2 при виконанні своїх службових обов`язків, що не заперечує і сам ОСОБА_1 , вказавши у поясненнях, що до в\ч НОМЕР_2 в м.Дніпро він прибув вчасно і виконував поставлені перед ним завдання.

   Доводи апеляційної скарги захисника, що перебування ОСОБА_1 у цивільному одязі в п`яному вигляді на території автовокзалу в м.Бахмут не при виконанні обов`язків військової служби на території військової частини або її військового об`єкту не є військовим правопорушенням, тому відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка мала місце 09.04.2021р. за участі військовослужбовця ОСОБА_1 свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, також є необґрунтованими з огляду на таке.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 № 0990 від 09.04.2021р. капітан ОСОБА_1 09.04.2021р. близько 09-35 год. будучи військовослужбовцем був виявлений патрулем ВСП у стані алкогольного сп`яніння під час виконання  обов`язків військової служби в умовах особливого періоду в АДРЕСА_2 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився,  чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП (а.с.1).
Відповідно витягу з наказу №100 від 09.04.2021р. капітан ОСОБА_1 старший помічник начальника протиповітряної оборони відділення протиповітряної оборони відряджений до військової частини НОМЕР_2 (м.Дніпро) на 30 діб з 09.04.2021р. по 08.05.2021р., підстава – посвідчення про відрядження №464 від 08.04.2021р. (а.с.4).
З письмових пояснень ОСОБА_1 доданих у суді першої інстанції вбачається, що він свою винуватість у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнав, дійсно не заперечував факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, але вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він в той час він не виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду, автовокзал не є військовим об`єктом (а.с.29).
Відповідно до довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Слов`янська» Донецької області № 136 від 09.04.2021р. за клінічними ознаками ОСОБА_1 перебував  у стані алкогольного сп`яніння, від обстеження відмовився, вживання алкоголю не заперечував (а.с. 3).  
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисних діях – вживання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, а також виконання службових обов`язків у нетверезому стані.  
Кваліфікуючі ознаки – вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.
Згідно ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.    
Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, висловив думку про дотримання правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018 р., №131/1449/16-ц від 14.02.2018 р. та інші).
Таким чином, оскільки Верховним Судом сформована правова позиція в зазначених вище рішеннях щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід констатувати, що в Україні діє особливий період.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.  
Ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, передбачає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.      
Враховуючи наведене вище, судом першої інстанції зроблені обґрунтовані висновки про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
  
Суд апеляційної інстанції також вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, які підтверджені належними доказами, та досліджені та оцінені судом, а доводи апеляційної скарги захисника Світанька Д.О. є безпідставними та не підлягають задоволенню. 

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то воно накладено у відповідності з  вимогами ст. 33 КУпАП, а саме в межах санкції, встановленої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, з урахуванням  характеру вчиненого ним правопорушення, його особи, ступеню його винуватості, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 . Крім того, судом апеляційної інстанції у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП з`ясовано, що відповідно до постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.12.2020р. та постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 01.06.2021р. ОСОБА_1 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову  суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя –

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Світанька Дмитра Олексійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн., залишити без задоволення.
Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн., залишити без змін.
Постанова суду апеляційної  інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя