ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року	Львів	Справа № 500/3172/21 пров. № А/857/13659/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Кушнерика М.П.
суддів -                                                            Ніколіна В.В., Пліша М.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, прийняте суддею Мірінович У. А., в м. Тернопіль, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 500/3172/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про накладення штрафу, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд з позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просило скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн., щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/635/19.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що на час винесення постанови від 24.05.2021 вже було виконано судове рішення у справі № 500/635/19 в повному обсязі, а саме 24.11.2020 ОСОБА_1 (стягувачу) проведено перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 у розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.12.2020, із урахуванням проведених виплат, а тому Головним управління було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадках, якщо таке невиконання відповідно до положень ч.2 ст.75 та ч.1 та 2 ст.89 Закону України "Про виконавче провадження" мало місце без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, про не зробив цього.
В даному випадку, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виконало у повному обсязі рішення суду у справі № 500/635/19, у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, а, відтак, судове рішення в частині виплати грошових коштів невиконано через поважні причини, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та у даному випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, а постанова старшого державного виконавця прийнята передчасно, отже наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.
Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою позов задоволити.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.06.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом у справі № 500/635/19 видано виконавчий лист в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.
11.08.2020 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62792233, якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів, про, що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження.
07.09.2020 на адресу відповідача надійшло повідомлення № 35932 від 28.08.2020, з якого слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного суду з заявою про роз`яснення рішення суду.
Керуючись статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем 18.09.2020 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення № 500/635/19 Тернопільського окружного адміністративного суду з наданням підтверджуючих документів протягом 10 робочих днів.
23.10.2020 на адресу відповідача надійшло повідомлення № 1900-0702-8/17302 від 16.10.2020, яким позивач повідомив, що судовий розгляд в справі про роз`яснення рішення суду не завершено та просив зупинити виконавче провадження.
Відповідачем надано відповідь позивачу від 13.11.2020 № 13214/04.1-32 про відмову в зупиненні виконавчого провадження.
13.11.2020 відповідачем винесено постанову у виконавчому провадженні № 62792233 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020.
Постанова від 13.11.2020 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 боржником не оскаржувалась та не скасована.
Вимогою державного виконавця від 14.01.2021, враховуючи приписи статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", боржника вкотре зобов`язано виконати рішення Тернопільським окружним адміністративним судом.
Керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено оскаржувану постанову від 24.05.2021 про накладення на боржника повторного штрафу в розмірі 10200 грн.
Окрім цього, керуючись приписами статей 18, 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем на адресу Головного управління національної поліції в Тернопільській області направлено заяву (повідомлення) про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Головного управлінця Пенсійного фонду України в Тернопільській області в порядку статті 382 Кримінального кодексу України та винесено постанову від 24.05.2021 про закінчення виконавчого провадження.
Вважаючи постанову від 24.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн у ВП № 62792233 протиправною, позивач з метою захисту та відновлення своїх порушених прав звернувся з даним позов до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано державному виконавцю документального підтвердження повного виконання судового рішення станом на 24.05.2021; позивач (боржник у виконавчому провадженні) не звертався за наявності підстав із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зупинення вчинення виконавчих дій тощо. Позивач не скористався наданими законом правами, якщо вважав, що існували об`єктивні труднощі при виконанні рішення суду, як і не здійснив усе можливе для його виконання. Зважаючи на ці обставини судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що така постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Згідно з частиною другою та четвертою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.
Згідно з частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).
Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізу зазначеного вказує на те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Крім цього, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.
Відтак, невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Зазначене відповідає правовій позиції яка висловлена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року по справі № 686/22631/17, від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19.
Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду».
Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2021 керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення на боржника повторного штрафу в розмірі 10200 грн.
Поряд з цим, встановлено, що 24.11.2020 відділом з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 89% сум усіх складових грошового забезпечення та надбавок, встановлених та сплачуваних до 01.01.2018, що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії за пенсійною справою № ХЕ10901 від 24.11.2020, в результаті виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2020 склав 10857,38 грн. 
Однак, як вказав скаржник, доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2020 року в сумі 83021,47 грн буде проведена за окремою бюджетною програмою та виплата доплат буде здійснена після виділення коштів на ці витрати. Так, для фінансування цих виплат у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачено 360 млн. грн. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили у грудні 2019 року.
Крім цього, сума доплати за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2020 року в сумі 83021,47 грн внесена позивачем до Реєстру судових рішень, виконання яких, здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Таким чином, враховуючи встановленні обставини справи колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем виконано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/635/19 не у повному обсязі з його вини, фактично виплата не здійснена з підстав відсутності бюджетного фінансування.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від   21 серпня 2019 року у справі № 754/3105/17, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів не вбачає факту невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, оскільки матеріалами справи стверджується факт вчинення позивачем дій на виконання рішення суду.
Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.
За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
В підсумку, вищезазначені обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, - задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 500/3172/21, - скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24 травня 2021 року про накладення штрафу у ВП № 62792233 у розмірі 10200,00 грн щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/635/19.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш