ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 204/477/21 (2-а/204/21/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпро апеляційну
скаргу                                         Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року (головуючий суддя – Руденко В.В.) в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_1 

до                                                   головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича

третя особа                                         Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

про                                                   скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича (далі – Відповідач), третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі – Третя особа), в якому просив суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №274190323 від 23 вересня 2020 року, винесену інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратовим В.Ф. відносно ОСОБА_1 , та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, доказів перебування належного Позивачу транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку, передбаченого пп. 3.34. п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року у справі №204/477/21(2-а/204/21/21) адміністративний позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено (а.с. 96-99).
Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку (а.с. 101-105).
В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що, з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що Позивачем розташовано транспортний засіб безпосередньо в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1.
Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.
За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи, які не з`явились.
В судовому засіданні 18 серпня 2021 року Третя особа вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.
Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив.
Заслухавши пояснення Позивача та представника Третьої особи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 вересня 2020 року відносно Позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП №274190323 до повідомлення серії ІД №00186269, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
В обґрунтування спірної постанови вказано те, що 11 серпня 2020 року Позивач, керуючи транспортним засобом DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушив вимоги пп. 3.34 п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху в частині заборони зупинки транспортному засобу в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.13).
Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 23 вересня 2020 року є предметом судового розгляду в даній справі. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів»; Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не надано будь-яких доказів порушень Позивачем ПДР, оскільки відповідно до фотознімків, які містяться в матеріалах справи, Позивач дійсно здійснив зупинку за адресою: М. Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, однак, з фотознімків не видно розташування у зазначеному місці зупинки Позивача знаку 3.34 «Зупинку заборонено». 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 3.34 п. 3 Розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, до заборонних знаків належить, зокрема - "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
За приписами ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками (п.3).
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
З аналізу вищенаведеного випливає те, що належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова містить вказівку про здійснення фотозйомки за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fleldbook K80V2 (а.с. 13).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, до суду першої інстанції на підтвердження факту вчинення Позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, надав фотознімки подій 11 серпня 2020 року із зображенням транспортного засобу DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 67) та окремо із зображенням знаку 3.34, встановленого за адресою: м.   Дніпро, площа Героїв Майдану, 1 (а.с. 68).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали фотофіксації подій 11 серпня 2020 року із зображенням транспортного засобу DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 , також, розміщені на офіційному сайті Інспекції за відповідним ідентифікатором, однак без фотознімку знаку 3.34.
Колегія суддів не знаходить обґрунтованими доводи Відповідача, що з наданих фотоматеріалів можливо встановити факт зупинки автомобіля Позивача в зоні дії знаку 3.34 за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, оскільки на фотознімках на яких зафіксовано автомобіль DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 відсутній знак 3.34, а на фотознімку, на якому зафіксовано знак 3.34 відсутній автомобіль DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 .
Більш того, фотознімки, на яких зафіксовано автомобіль Позивача, та фотознімок, на якому зафіксовано знак 3.34, зроблені Відповідачем у різний час.
Інших доказів факту зупинки Позивача 11 серпня 2020 року в зоні дії знаку 3.34 за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, матеріали даної справи не містять.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані Відповідачем фотознімки подій 11 серпня 2020 року не є належними доказами вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки не фіксують факт зупинки Позивача в зоні дії знаку 3.34 за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1.
Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення Позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, про неправомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Третьої особи спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради  – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року у справі №204/477/21(2-а/204/21/21) – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.
В повному обсязі постанова складена 18 серпня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова