ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1376/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/6370/16-ц Категорія: на ухвалу 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 липня 2021 року                                                  м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Торопенко Н.М.	

учасники справи:
позивач (скаржник) -  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 про закриття провадження (повний текст складено 31.05.2021, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

у провадженні суду з жовтня 2016 року перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 , шляхом визнання за позивачем права власності на 345 кв.м., а за відповідачем – на 306 кв.м.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами, які мають у власності по частині домоволодіння за вказаною адресою, наявний спір з приводу порядку користування відповідною земельною ділянкою з приводу чого вони зверталися до судів. Зокрема, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20.01.2005 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток кожного у праві власності на домоволодіння.
Після цього рішенням Уманської міської ради №3.6-2/5 від 20.06.2006 зазначену земельну ділянку передано у власність сторонам згідно часток кожного у домоволодінні. Однак ОСОБА_1 вважає, що розміри земельних ділянок в державних актах вказано невірно у зв`язку з чим він звертався до адміністративного суду з вимогами до Уманської міської ради та ОСОБА_2 про визнання незаконними державних актів на право приватної власності на землю та вказаного рішення міської ради.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013 у задоволенні позову відмовлено та вказано, що сторони можуть звернутися з питанням про поділ спірної земельної ділянки в натурі у порядку цивільного судочинства, що у обумовило звернення позивача з цим позовом до суду.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито провадження в цій цивільній справі з посиланням на те, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - рішення апеляційного суду Черкаської області від 20.01.2005 у справі №22-87.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано 10.06.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вказуючи про те, що рішення апеляційного суду, на яке вказав суд першої інстанції в цій справі, постановлене у спорі з іншим предметом та іншими підставами.

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просив суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, якими керувався суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
При цьому суд вказав, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20.01.2005 у справі №22-87 такий спір, як у цій справі, вже вирішено.
Однак з такими висновками суду погодитися не можна.
Так у даній справі наявний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 , шляхом визнання за позивачем права власності на 345 кв.м., а за відповідачем – на 306 кв.м. (предмет спору), а у справі №22-87 вирішувався спір між цими ж сторонами, але про встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою у спосіб виділення ОСОБА_2 в користування 306 кв.м., а ОСОБА_1 – 345 кв.м. (предмет спору).
Таким чином позовні вимоги у зазначених справах (предмети спору) є відмінними: в цій справі - про визнання права власності на майно, а в справі №22-87 - про встановлення порядку користування майном. 
Отже суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, помилково вказав, про наявність судового рішення з приводу ідентичного спору між цими ж сторонами.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Отже з урахуванням встановлених в цій справі обставин, висновки суду першої інстанції не можна вважати правильними, адже вони незаконно перешкоджають отримати позивачу доступ до правосуддя для надання судом оцінки обґрунтованості його позовних вимог до відповідача. 
Відповідно до положень п.3 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.
Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 про закриття провадження у даній справі слід скасувати з вищевказаних правових підстав, а матеріали справи – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 про закриття провадження у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки– скасувати.
Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 14.07.2021. 

Суддя-доповідач

       Судді