Ухвала
 
11 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/3908/19
провадження № 61-12313ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович, про розірвання спадкового договору,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року   ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня                2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від                      23 грудня 2020 року, позов     ОСОБА_2   задоволено. Розірвано спадковий договір від 14 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та                     ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В. В.
19 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, що надійшла 23 липня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову   ОСОБА_2 .
В додатках до касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, викладене російською мовою. 
Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно з частинами першою та третьою статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.
У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі (№ 10-рп/99) за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на зазначене, додані до касаційної скарги клопотання мають бути викладені державною (українською) мовою.
Донецьким апеляційним судом прийнято постанову 23 грудня 2020 року, повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року, тому останнім днем строку на касаційне оскарження є 22 січня 2021 року.
Частинами першою та другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
ОСОБА_1 не надав доказів недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України та доказів дати отримання копії судового рішення апеляційної інстанції, а саме: довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (копію конверту з штрихкодовим ідентифікатором для відстеження дати отримання копії постанови апеляційного суду, тощо) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії. Заявником такожне наведено інших підстав, які свідчать про поважність причин пропуску строку, не вказано, які саме обставини об`єктивно перешкоджали йому своєчасно подати касаційну скаргу у передбачений ЦПК України строк, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином.
Суд касаційної інстанції на підставі статті 81 ЦПК України зобов`язаний встановлювати такі обставини на підставі належних та допустимих доказів, в свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, викладену державною мовою, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (зокрема, супровідний лист, довідку суду, довідку Укрпошти, копії поштових повідомлень чи листів-повернень, тощо),  та навести інші поважні причини пропуску строку, підтвердивши викладені в клопотанні обставини відповідними доказами.
Відтак, підстави, що наведені заявником щодо поновлення строку вважаються судом неповажними, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не  порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки  скаржником  порушено  вимоги  частини 2 статті 389 та пункту              5 частини 2 статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У випадку оскарження судових рішень з підстав  невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або  у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду  (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного  Суду,  повинно  бути  зазначено  відповідний  пункт  частини  2 статті  389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та\або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї (цих) підстави (підстав).
За таких обставин, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, зазначивши підставу (підстави) із конкретним (конкретними) пунктом (пунктами), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), із обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї (цих) підстави (підстав), та надати копії уточненої скарги відповідно до кількості учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 рокузалишити без руху. 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   Є. В. Петров