ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/2043/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 160/2043/21 (суддя Златін С.В., повний текст рішення складено 17.03.2021р.) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач) про застосування адміністративно-господарського штрафу № 226320 від 24.12.2020 року та розрахунку плати за проїзд великовагавих та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 039701 від 09.11.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у відповідача були відсутні документи на законність використання зважувального обладнання. Крім того, позивача не повідомили про час та місце розгляду адміністративної справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого                     2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративний справі в частині позовних вимог про скасування розрахунку плати за проїзд великовагавих та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 039701 від 09.11.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позовні вимоги задоволено, судом визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 226320 від 24.12.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи про застосування адміністративно-господарських санкцій. Крім того, саме ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем 09.11.2020 року провадилась рейдова перевірка на підставі направлення на перевірку від 06.11.2020 року № 009225, копія якого міститься у матеріалах справи, на відрізку автодороги Н-31, під час якої зупинено транспортний засіб позивача.
Після перевірки документів водія працівниками відповідача здійснено ваговий контроль, під час якого встановлено порушення норм п.22.5 Правил дорожнього руху, а саме: навантаження на одиничну вісь склало 12 460 кг. при допустимій 11 000 кг.
Вказані обставини відображені у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 039701 від 09.11.2020 року.
Також відповідачем складно довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю  № 0020221 від 09.11.2020 року.
09.11.2020 року відповідачем складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 249526, у якому вказано про порушення позивачем вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної з порушенням вагових параметрів, а саме: навантаження на одиничну вісь склало 12 460 кг. при допустимій 11 000 кг, без дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України.
Водій позивача відмовився від підпису всіх вказаних вище документів та від пояснень.
16.12.2020 року відповідач склав повідомлення про розгляд справи 24.12.2020 року, яке направив позивачу за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 60/135. Додатком до вказаного повідомлення була копія акту № 249526.
Повідомлення про розгляд справи вручено позивачу 30.12.2020 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.
24.12.2020 року Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки прийняло оскаржену постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу. Суд також зазначив те, що у спірних відносинах позивач не є автоперевізником.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та зазначає наступне.
Згідно зі ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Підстави та порядок отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі Правила №30).
Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007 №879 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879).
За змістом пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Місце здійснення габаритно-вагового контролю - є спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).
Згідно з п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Згідно з абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.
Матеріалами справи підтверджується, що органом Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля, що належать позивачу, і встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових норм, а саме, навантаження на одиночну вісь становило 12460 кг. при допустимій нормі 11  000 кг., що складає 13,3% перевищення параметрів від нормативу.
Відтак, встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм автомобіля, що належать позивачу.
Щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про застосування штрафу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті               № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 16.12.2020р. № 98809/3.1/24-20 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 24.12.2020р. з 10 год. 00 хв.
Судом встановлено, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 16.12.2020р., 19.12.2020р. повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки.
Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 19.12.2020р., проте вказаним правом не скористався.
Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без його участі.
Щодо твердження про те, що відповідач не мав права застосовувати штрафні санкції до позивача, оскільки останній не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а є лише власником транспортного засобу та за відсутності факту здійснення комерційної діяльності, пов`язаної з перевезенням вантажів, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Статтею ст.3 Закону №2344, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами – суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Вказані норми законодавства не виключають відповідальності власників транспортних засобів за недотримання вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та несення відповідальності.
Крім того, матеріали справи містять інформацію, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт.
Доводи, що позивач не є власником вантажу, не є роботодавцем для водія, колегією суддів відхиляються, оскільки позивачем не надано доказів надання в оренду транспортного засобу, доказів власника вантажу.
Таким чином, відповідачем, з урахуванням встановлених перевіркою обставин, обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня                 2021 року у справі № 160/2043/21 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак