КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 362/1872/19                                          Головуючий 1 інстанція - Ковбель М.М.   
Провадження № 22-ц/824/2488/2021                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова  Є.М.

 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
16червня  2021  року                                                                        м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:               Суханової Є.М.,
            суддів:                                     Сержанюка А.С., Гуля В.В.,
            за участю секретаря:            Карпенка В.Р.
 
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство» Гарантія»  на рішення  Васильківського міськрайонного суду Київської області  від  19 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство» Гарантія», третя особа - ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
 
                                                              ВСТАНОВИЛА:                                                           
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася  до Васильківського міськрайонного суду Київської областіз позовом до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» », третя особа - ОСОБА_2  про захист прав споживачів.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26.07.2007 року між сторонами було укладено договір страхування позичальника на випадок смерті та стійкої втрати працездатності. 
05 червня 2008 року настав страховий випадок - струс головного мозку, про що одразу, як тільки це стало можливим, був повідомлений відповідач.
 Однак 08.12.2008 року відповідач відмовив у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку з тим, що позивач не здійснила сплату чергового платежу на наступний рік до 26.07.2008 року.
Вважає, що  відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, що підпадає під страхові випадки, встановлені договором страхування і страховий випадок з позивачем трапився в період дії вказаного договору.
Просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 1929731,25 грн. 
Рішення  Васильківського міськрайонного суду Київської області  від  19 травня 2020 року, в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство» Гарантія», третя особа - ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що судом першої інстанції не надано  правової оцінки тому, що позивач надала страховику всі документи з переліку документів, що передбачені договором страхування, які необхідні для визначення події страховим випадком та для визначення розміру страхового відшкодування., окрім того зазначає,  що договір страхування був укладений  26 липня 2007 року і діяв протягом 1 року, тобто до 26 липня 2008 року, а страховий випадок настав 05 червня 2008 року тобто в період дії договору страхування. 
Вказує на те, що договір страхування не був тристоронній та не підписувався банком, відповідно не потрібно укладення додаткового договору страхування щодо заміни вигодонабувача.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Страхове товариство» Гарантія», подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що судом першої інстанції порушено  процесуальні норми при витребуванні судом за власною ініціативою та долучені до матеріалів справи та оцінки в якості доказів договорів відступлення права вимоги за кредитним договором №014/1179/74/1433 від 26.07.2007 року від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Оксі банк» та від ПАТ «Оксі банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».
Вказує на те,  що  право вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до страховика за договором страхування не відступалось та не могло бути відступлене, а на підставі договору відступлення права вимоги №20-06/18від 20 червня 2018 року ОСОБА_2 було відступлене тільки право вимоги до позивача за кредитним договором.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення з наступних підстав.
         Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
        За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
   Судом першої  та апеляційної інстанції було встановлено, що 26.07.2007 року між ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» та ОСОБА_3 було укладено Договір № 7НВ-1928-1/07 страхування позичальника на випадок смерті та стійкої втрати працездатності (інвалідності).
Страхова сума, з пункту 7 Договору становить 1929731,25 грн.
Як вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 13 липня 2012 року між  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 436. ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 54).
Також встановлено, що 05 червня 2008 року настав страховий випадок - струс головного мозку, про що одразу, як тільки це стало можливим, був повідомлений відповідач.
 Однак 08.12.2008 року відповідач відмовив у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку з тим, що позивач не здійснила сплату чергового платежу на наступний рік до 26.07.2008 року.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 про захист прав споживачів, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач звернулася до суду за захистом порушених, невизнаних, оспорюваних прав та інтересів третьої особи., однак  її особисті майнові права та інтереси не є предметом позову, а тому з  позовом, має право звернутися лише особа, права, свободи чи інтереси якої порушено, не визнано або оспорено.
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
    Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про страхування»  Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій , визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Страхування, відповідно до договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству пов`язанні із життям та здоров`ям позивача.
Пункт 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку
Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України, виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.
 Відповідно до пункту 6 договору страхування, страховим випадком є смерть застрахованого в період дії договору або встановлення інвалідності застрахованому (І і ІІ груп) внаслідок дії негативних обставин, вказаних в пункті 5 цього договору (страхових ризиків), якими є нещасний випадок, первинне захворювання або захворювання, що потягло збитки вигодонабувача за кредитним договором № 014/1179/74/1433 від 26.07.2007 р. (пункт 4.1 Договору) з врахуванням всіх інших умов цього договору страхування.
 Відповідно до пункту 3 Договору вигодонабувачем є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», виключно на його користь укладається договір страхування. 
Пункт 11 Договору визначає, що договір страхування набуває чинності з моменту сплати першого страхового платежу (тобто страхового платежу на перший рік (період) страхування та річного страхового тарифу, передбаченого пунктом 8 цього договору страхування і діє до моменту закінчення терміну дії кредитного договору за умови добросовісної сплати страхувальником щорічних страхових платежів. 
Пункт 14.1 Договору визначає, що періодом страхування згідно з умовами цього договору вважається один рік (дванадцять місяців), який починає обчислюватися з моменту набуття чинності Договором страхування (а.с. 5 -6).
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом  і просила стягнути з відповідача страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 , що є третьою особою в справі. Тобто ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом порушених, невизнаних, оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_2 , а її особисті майнові права та інтереси не є предметом позову.
Колегія суддів, встановивши дійсні обставини справи, погоджується з правильним висновком суду першої інстанції, що з позовом до суду має право звернутися лише особа, права, свободи чи інтереси якої порушено, не визнано або оспорено, а, оскільки страхове відшкодування, відповідно до Договору підлягає стягненню на користь вигодонабувача, то в разі відмови від такої виплати, саме вигодонабувач, тобто ОСОБА_2 , має право звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь невиплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість  рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
Загалом такі доводи зводяться до незгоди заявників з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до вимог  ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
 
                                                             ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу   Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство» Гарантія»   залишити без задоволення.
        Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області  від  19 травня 2020 року  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  А.С. Сержанюк
                                                                                 В.В. Гуль