ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 року                                                                                               м.Дніпро         
Справа №  904/4263/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач) 
суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.                                                                                            
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 (прийняте суддею Ярошенко В.І., повне судове рішення складено 08.12.2020) у справі №  904/4263/20
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів       

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 50 224, 68 грн та збору за зберігання вантажів у розмірі 2  546, 88 грн. 

2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у цій справі, позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 50  224, 68 грн, збір за зберігання вантажів у розмірі 2  546, 88 грн та судовий збір у розмірі 2 102 грн.
Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є доведений залізницею факт затримки на підходах до станції призначення, порожніх власних вагонів, які прямували на адресу відповідача по перевізним документам, через скупченість вагонів на зазначеній станції призначення по причині несвоєчасного забирання з колій станції одержувачем ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" вантажів, які вже прибули на його адресу.
3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що єдиним належним доказом того, що на станції Куцівка були затримані вагони, що прямували на адресу ПРАТ "ІНГЗК", з вини останнього, є накази підписані уповноваженою особою залізниці.
Апелянт вказує, що як на доказ видання наказу про затримку вагонів на станції Куцівка, позивач надав копію Наказу № 17 від 05.02.2020 та звертає увагу суду, що наказ № 17 підписаний не встановленою особою, оскільки біля посади особи, яка повинна була підписувати наказ, стоїть риска, що на думку скаржника, свідчить про те, що наказ підписаний іншою особою, посада та повноваження якої не встановлені. Отже наказ є таким, що не має юридичної сили та не є належним доказом.
Також апелянт зазначає, що у наданому позивачем наказі зазначено підставою для затримки вагонів на станції Куцівка стало неприйняття їх вантажовласником ПРАТ "ІНГЗК". В зв`язку з чим у апелянта виникає питання, як відповідач, міг відмовитись від прийняття вагонів, що не прибули на його адресу, не були пред`явлені йому для отримання та знаходяться на станції підходу.
Також в наказі зазначено, що вагони слід затримати через неможливість приймання їх станцією призначення Інгулець. Таким чином, на думку скаржника, в наказі зазначено дві взаємовиключні причини затримки вагонів на станції Куцівка. 
За доводами скаржника, в наказі не зазначено, що вагони були затримані на станції Куцівка через зайнятість колій на станції призначення Інгулець з вини одержувача ПРАТ "ІНГЗК".
Скаржник вважає, що позивачем не було надано належних доказів затримки вагонів на станції Куцівка з вини відповідача, а нарахування на відповідача плати за користування вагонами за час їх затримки на станції Куцівка в сумі 3 089,40 грн є безпідставним.
Крім того, скаржник зазначає, що  із наданих позивачем актів загальної форми №№ 406,433,434 вбачається, що всі вони були складені на час закінчення затримки вагонів. Актів, які б свідчили про початок затримки вагонів, позивачем не надано.
5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, про відкриття апеляційного провадження повідомлений  належним чином, про що свідчать матеріали справи.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у справі №  904/4263/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7.          Встановлені судом обставини справи.

02.06.2014 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі – залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, вантажовласник, відповідач), укладено договір № ПР/М-14-2/14757НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець ДП "Придніпровська залізниця", відповідно до пункту 1 якого згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" стрілкою №  5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2 (т. 1. арк. с. 18-24).
15.12.2015 сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору № ПР/М-14-2/14757НЮдч від 02.06.2014 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Інгулець "Придніпровської залізниці", відповідно до якої змінено назву договору та преамбулу договору в частині залізниці (т. 1, арк. с. 28-29). 
Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом.
Згідно з пунктом 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється:
- порожні вагони під навантаження концентрату залізорудного – через інтервал часу 1,5 години;
- інші – за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форма ГУ-2.
Вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (п. 6 договору).
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів – 12,0 годин     (п. 11 договору).
Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:
- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва №1);
- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує Залізниця для Власника колії – згідно з діючими нормативними документами.
Цей договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами (п. 19 договору).
10.12.2019 сторони підписали додаткову угоду № 6 до договору № ПР/М-14-2/14757НЮдч від 02.06.2014, якою внесли зміни до пункту 19 цього договору та погодились, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 25.06.2014 по 31.03.2020 включно (т. 1, арк. с. 33).  
У січні-лютому 2020 року за залізничними накладними №№ 41783457, 41793373, 41832312, 41832320, 41832783, 41880758, 41932187, 41932245, 41933516, 41936816, 41936824, 41936840, 41936972, 41936998, 41937004, 41937012, 41937020, 41937038, 41937046, 41959495, 41959487, 41959446, 41937079, 41937053. 41936899, 41936881, 41936873, 41936865, 41936964, 41936956, 41936949, 41936923, 41959669, 41959651, 41959560, 41959529, 41959503, 41961327, 41959685, 41959677, 41976028, 41974676, 41968942, 41961582, 41961566, 41993072, 41993064, 41976044, 41993148, 41993114, 41993106, 41993080, 41993171, 41993163, 42149641, 42149351, 42149393, 42149336, 42190025, 42183491, 42149690, 42149674, 42190124, 42190074, 42190068, 42190496, 42190280, 42190264, 42190256, 42194076, 42190836, 42190538, 42194100, 42206426, 42200832, 42194118, 42216606, 42206920, 42206912, 42206904, 42216705, 42216697, 42228429, 42216622, 42216614, 42216721, 42216713, 42228478, 42228452, 42228437, 42228494, 42228486, 42229534, 42228569, 42228536, 42228544, 42228528, 42228510, 42228502, 42235887, 42230219, 42235861, 42233254, 42233213, 42233205, 42233189, 42233338, 42233304, 42233262, 42235796, 42233460, 42233429, 42233411, 42233403, 42206433, 42179572, 421795556, 42179515, 42097378, 42111765, 42216739, 42194092, 42217604, 42217588, 42217570, 422175554, 42217547, 42219600, 42219576, 42219642, 42219626, 42219618, 42219675, 42219667, 42233247, 42233387, 42231241, 42231217, 42231167, 42231035, 42219683 (т. 1, арк. с. 127-244; т. 2, арк. с. 1-27) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "ІнГЗК" порожні залізничні вагони.
Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення – Інгулець Придніпровської залізниці.
На шляху прямування вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Інгулець з вини одержувача ПрАТ "ІнГЗК". Факт скупчення на коліях станції призначення Інгулець вагонів, що прибули на адресу ПрАТ "ІнГЗК" раніше і своєчасно ним не забиралися, підтверджується складеними станцією Інгулець актами форми ГУ-23 №№ 324, 325, 327, 329, 331, 333, 343, 345, 347, 348, 349, 350 (за весь час затримки вагонів на станції підходу Куцівка до станції призначення по наказу № 17 від 05.02.2020) та №№ 369, 371, 373, 376, 377, 379, 380, 383, 386, 389, 391, 396, 428 (за весь час затримки вагонів на станції підходу Кривий Ріг-Західний до станції призначення по наказу № 111 від 07.02.2020), копії яких містяться у матеріалах справи (т. 1, арк. с. 72-120).
У зв`язку з наявністю на коліях станції призначення Інгулець неприйнятих ПрАТ "ІнГЗК" вагонів, які надійшли на його адресу раніше та не приймались вантажовласником,  позивачем було видано накази про затримку спірних вагонів № 17 від 05.02.2020 по станції Куцівка Одеської залізниці та № 111 від 07.02.2020 по станції Кривий Ріг Західний (т. 1, арк. с. 51, 56).
За фактом затримки станцією Куцівка Одеської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акт загальної форми ГУ-23 № 2 від 05.02.2020 (т. 1, арк. с. 53) та акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1 від 05.02.2020, № 1 від 06.02.2020 (т. 1; арк. с. 54-55).
За фактом затримки станцією Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акт загальної форми ГУ-23 № 22 від 07.02.2020 (т. 1, арк. с. 58) та акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 22 від 07.02.2020, № 22 від 09.02.2020 (т. 1; арк. с. 59-60).
З наявних у матеріалах справи повідомлень про затримку вагонів № 1 станції Куцівка та № 22 станції Кривий Ріг-Західний вбачається, що відповідача було проінформовано про  затримку спірних вагонів з його вини (т. 1, арк. с. 52, 57).
По прибуттю вагонів на станцію Інгулець, у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станція Інгулець форми ГУ-2 (т. 1; арк. с. 61-71).
Станцією призначення Інгулець були оформлені відповідні акти загальної форми ГУ-23 №№ 406, 433, 434 (т. 1; арк. с. 121-125), на підставі яких розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№ 11029071, 12029076, 12029080, 13029081, 13029083, 13029089 (т. 1, арк. с. 35-47) та збір за зберігання вантажу по накопичувальних картках форми ФДУ-92 №№ 21029013, 25029014 (т. 1, арк. с. 48-50) на загальну суму 52  771, 56 грн (з ПДВ).
На відомостях містяться написи, що із нарахованими сумами ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не погоджується, оскільки немає можливості прийому через відсутність вільних колій у зв`язку з простоєм на під`їзному шляху ПрАТ "ІнГЗК" прийнятих до перевезення маршрутів. 
Причиною виникнення спору є несплата відповідачем зазначеної суми плати за користування спірними вагонами та за зберігання вантажу.

8.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Предметом спору є стягнення з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  плати за користування вагонами у розмірі 50 224, 68 грн за відомостями плати форми ГУ-46 №№ 11029071, 12029076, 12029080, 13029081, 13029083, 13029089 та 2 546, 88 грн  збору за зберігання вантажу по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 № 21029013, 25029014.
Відповідно до частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі – Статут), передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних порожніх вагонів встановлений пунктом 17 розділу 1 Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356.
Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.
Відповідно до абзацу третього пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Правилами користування вагонами і контейнерами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.
Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).
Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами).
Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Матеріалами справи підтверджується, що станцією затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно з Тарифним керівництвом №1 розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№ 11029071, 12029076, 12029080, 13029081, 13029083, 13029089 у сумі 50 224, 68 грн та  збір за зберігання вантажу по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 21029013, 25029014 у сумі 2 546, 88  грн.
Місцевим господарським судом здійснено перевірку виконаного позивачем розрахунку та встановлено його правильність. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що матеріалами справи доводиться факт затримки вагонів з вини відповідача, визнав правомірним та обґрунтованим нарахування плати за користування вагонами на суму 50 224, 68  грн та 2 546, 88 грн. збору за зберігання вантажу, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись  на відсутність його вини у затримці вагонів. Вказує, що позивачем не доведений факт скупчення вагонів, що простоювали на станції призначення Інгулець у період дії наказів.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується, що на шляху прямування вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Інгулець з вини одержувача ПрАТ "ІнГЗК". Факт скупчення на коліях станції призначення Інгулець вагонів, що прибули на адресу ПрАТ "ІнГЗК" раніше і своєчасно ним не забиралися, підтверджується складеними станцією Інгулець актами форми ГУ-23 №№ 324, 325, 327, 329, 331, 333, 343, 345, 347, 348, 349, 350 (за весь час затримки вагонів на станції підходу Куцівка до станції призначення по наказу № 17 від 05.02.2020) та №№ 369, 371, 373, 376, 377, 379, 380, 383, 386, 389, 391, 396, 428 (за весь час затримки вагонів на станції підходу Кривий Ріг-Західний до станції призначення по наказу № 111 від 07.02.2020), копії яких містяться у матеріалах справи; за фактом затримки станцією Куцівка Одеської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акт загальної форми ГУ-23 № 2 від 05.02.2020; за фактом затримки станцією Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акт загальної форми ГУ-23 № 22 від 07.02.2020 (т. 1, арк. с. 58), акти загальної форми ГУ-23 станцією призначення Інгулець вручено представнику комбінату. 
По прибуттю вагонів на станцію Інгулець, у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станція Інгулець форми ГУ-2. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства. 
В матеріалах справи наявні повідомлення про затримку вагонів №№ 1 та 22, які підписані відповідачем із зауваженням, та копії витягів із книг повідомлень, що спростовує доводи апелянта про недоведеність факту повідомлення його про затримку спірних вагонів та ненадання витягу із книги повідомлень. 
Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що єдиним належним доказом затримки вагонів з його вини є накази про затримку вагонів, підписані уповноваженою особою залізниці, однак такі накази підписані не встановленою особою.
На переконання колегії суддів, такі доводи скаржника є виключно його припущеннями, тоді як матеріалами справи підтверджується, що накази про затримку спірних вагонів підписані посадовими особами залізниці, та у зв`язку з тим, що вагони, які прибули на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, на станції призначення Інгулець були складені акти загальної форми ГУ-23, в яких відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами зазначений початок (у годинах та хвилинах) та закінчення затримки вагонів та їх номери, тому наявні в матеріалах справи акти загальної форми є належними доказами, що підтверджують початок та закінчення затримки вагонів відповідача.  
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу  України).
Підпунктом 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998    (надалі Статут залізниць України) визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому, Статут залізниць України    визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).
В матеріалах справи містяться належним чином завірені копії залізничних накладних, згідно з якими у січні-лютому 2020 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони. Достовірність вказаних доказів не спростована відповідачем, не викликає сумніву у суду та є належними доказами на підтвердження доводів позивача щодо прийняття до відправлення у січні-лютому 2020 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" порожніх власних вагонів.
Пунктом 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами).
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову. 

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин справи, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у справі №  904/4263/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у справі №  904/4263/20 залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, за винятком випадків передбачених п. 2 ч.  3  ст.  286 ГПК України.
Головуючий суддя                                                                           Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                    В.О. Кузнецов

Суддя                                                                                             А.Є. Чередко