ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2118/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2021 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Сорочка Є.О.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії,    

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії у розмірі 90% від сум грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів надбавок: надбавки за кваліфікацію, за умови режимних обмежень, за виконання особливо важливих завдань та премії,- відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної станом на 23.01.1997, та компенсувати недоплачені кошти при виплаті пенсії частинами.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із заявою із проханням здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових надбавок, враховуючи проведені виплати, та компенсувати не виплачені підвищення пенсії за період з 01.01.2018 до 01.01.2020. Відповідач листом відмовив у вказаному перерахунку, що, на думку позивача, є порушенням закону.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. задоволено частково позовну заяву.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести в межах, порядку та спосіб, визначених законом, виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2018 до 30.11.2020.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 04.08.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1    ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Черкаський обласний військовий комісаріат видав позивачу довідку від 15.03.2018 № ФР41224 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, встановленого за посадою льотчик-інструктор, станом на 01.03.2018. У ній зазначені такі види грошового забезпечення: посадовий оклад – 4510,00грн., оклад за військовим званням майор – 1340,00грн., надбавка за вислугу років (50%) – 2925,00грн (усього: 8775,00грн).
Даними автоматизованої системи розрахунку пенсій у пенсійній справі ФР 41224 підтверджується, що пенсія позивача обчислена із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад – 4510,00грн., оклад за військове звання - 1340,00грн., процентна надбавка за вислугу років 50% - 2925,00грн., усього – 8775,00грн. Основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення.
Згідно з довідкою Обласної МСЕК №1 позивачу встановлена 2 група інвалідності із зазначенням причини захворювання, так, пов`язане з проходженням в/служби.
04.01.2021 позивач звернувся до відповідача письмовою заявою, в якій просив здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% сум грошового забезпечення з урахуванням надбавок, наведених у додатку №1 до заяви, та проведених виплат. Додатково просив компенсувати його грошові втрати при виплаті пенсії частинами за період з 01.01.2018 до 2020 року (додаток №2). В обґрунтування зазначив, що пенсія йому призначена за вислугу 34 років у розмірі 90% від грошового забезпечення з урахуванням усіх надбавок, премії. Постановою КМУ від 23.02.2018 проігноровано надбавки: за кваліфікацію льотчика 1 класу 12%, за особливо важливі завдання 50%, ноус в екіпажах бойових машин, літаків, вертольотів, суден та інше 35%, премія 10%. 
Листом від 16.01.2021 № 183-33/І-03/8-2300/21, відповідач повідомив, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі  №580/807/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, позивачу 03.11.2020 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення. Розмір пенсії після перерахунку з 01.01.2018 становить 5715,76грн., з 01.01.2019 – 6806,63грн., з 01.01.2020 – 7897,50грн. (8775,00грн. (грошове забезпечення) х 90%). Пенсію у перерахованому розмірі позивач отримує з грудня 2020 року. Щодо здійснення доплати пенсії за період з 01.01.2018 до 30.11.2020 у загальній сумі 45630,00грн. повідомив, що вона перевищує бюджетні призначення на рік та її буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Щодо компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2018 проінформував, що пенсія позивачу виплачується без затримки, у розмірі та порядку, визначеному згідно з законодавством. Тому відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії з 01.01.2018 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Вважаючи вказану відповідь пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
У частині позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії з урахуванням додаткових видів надбавок: надбавки за кваліфікацію, за умови режимних обмежень, за виконання особливо важливих завдань та премії, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, адже без отримання відповідачем оновленої довідки від уповноваженого органу з усіма складовими грошового забезпечення, у пенсійного органу не виникає обов`язку здійснювати перерахунок пенсії з урахуванням таких складових.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у частині зобов`язання відповідача компенсувати недоплачені кошти при виплаті пенсії частинами, виходив з того, що, оскільки, на виконання судового рішення у справі № 580/807/20 між тими ж сторонами, відповідач 03.11.2020 здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується даними автоматизованої системи розрахунку пенсії позивача, та не виплатив такі кошти, позивач набув право на нарахування компенсації втрати таких доходів. Отже, відмовлячи у її нарахуванні, відповідач порушив вказані вище вимоги закону.
Натомість, апелянт вважає, що, у даному випадку, у суду першої інстанції взагалі були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення переглядається судом апеляційної інстанції у межах доводів та вимог відповідача, згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, тобто, в частині, якою позовні вимоги було задоволено. У іншій частині, оскаржуване рішення не переглядається.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Як вже зазначалось вище, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 580/807/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, позивачу 03.11.2020 проведено було перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення. 
Розмір пенсії після перерахунку з 01.01.2018 становить 5715,76грн., з 01.01.2019 – 6806,63грн., з 01.01.2020 – 7897,50грн. (8775,00грн. (грошове забезпечення) х 90%). 
Пенсію у перерахованому розмірі позивач отримує з грудня 2020 року. 
Щодо здійснення доплати пенсії за період з 01.01.2018 до 30.11.2020 у загальній сумі 45630,00грн. пенсійний орган повідомив, що вона перевищує бюджетні призначення на рік та її буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Тобто, наведене сума нарахована на виконання рішення суду, проте, не виплачена. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до змісту статей 1, 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі по тексту також - Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (ст. 1 Закон №1058). Отже, нарахована пенсія повинна бути виплачена щомісячно відповідно до вимог закону.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії);                       2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
У силу приписів ст. 4 Закону № 2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до норм ст. 6 Закону № 2050-III, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону України № 2050-III, Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі по тексту також  - Порядок), пунктом 2 якого, передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
При цьому, у п. 4 наведеного Порядку, закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Тож, зазначене у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку, формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення, з огляду на що, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Компенсація, передбачена Законом України № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні  статті 2 Закону України № 2050-ІІІ.
Тож, оскільки на виконання судового рішення у справі № 580/807/20 між тими ж сторонами, відповідач 03.11.2020 здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується даними автоматизованої системи розрахунку пенсії позивача, та не виплатив такі кошти у розмірі 45630,00 грн., позивач набув право на нарахування компенсації втрати таких доходів.
          Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на викладене, зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні та не є підставою для його скасування/зміни. 
Колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко

Судді                                                                                                         Є.О. Сорочко

                                                                                                      В.В. Кузьменко