ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/43/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А. 

розглянувши в поряду письмового провадження без повідомлення та виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН”
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021
по справі №915/43/20
за позовом Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі: Миколаївської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрації Миколаївського морського порту)
до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН”
про стягнення 75 768,32 грн

ВСТАНОВИВ
У січні 2020 Державне підприємство “Адміністрація морських портів України” в особі Миколаївської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі – ДП “АМПУ”) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН” (далі - ТОВ СП “НІБУЛОН”) на свою користь суми основного боргу 54154,82 грн, втрат від інфляції 15604,54 грн та три проценти річних 6008,96 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з заходженням (вхід/вихід) суден ТОВ СП “НІБУЛОН” в межі акваторії Морського порту Миколаїв для виконання вантажних операцій на зовнішньому рейді, відповідач отримав від позивача послуги із забезпечення проведення криголамних робіт. Так, протягом періоду оголошеної льодової кампанії  Адміністрація забезпечила безпечні умови для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден ТОВ СП “НІБУЛОН” в межах акваторії Морського порту Миколаїв. Таким чином, зобов`язання щодо сплати послуг із забезпечення проведення криголамних робіт виникли у відповідача на підставі певних дій, встановлених актами цивільного законодавства. Вартість послуг за кожний вхід судна в межі акваторії морського порту та за кожен вихід судна за межі акваторії морського порту для виконання вантажних операції з перевантаження на зовнішньому рейді порту склала 54 154,82 грн. Разом із тим, відповідач вартість послуг не сплатив, акт наданих послуг (виконаних робіт) з додатком повернув, зазначивши, що відповідні послуги не замовляв та не отримував.
Рішенням  Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 по справі №915/43/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу 54154,82 грн, втрати від інфляції 15604,54 грн, три проценти річних 6008,96 грн та 2102,00 грн судового збору.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на приписи Кодексу торговельного мореплавства України, Закону України “Про морські порти України”, Законом України “Про природні монополії”, Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405, Тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059, зазначив, що дії позивача по забезпеченню проведення криголамних робіт в період дії льодової кампанії з метою забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту, є спеціалізованою послугою, яка надається заздалегідь невизначеному колу суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії, які в силу самого лише факту входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту в указаний період, є споживачами такої послуги, адже вони є тими особами, яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій шляхом забезпечення проведення криголамних робіт.
Місцевим господарським судом зазначено, що саме приписи наведеного законодавства визначають підстави виникнення спірного зобов`язання - проведення криголамних робіт зі сторони порту, що мають наслідком безпечний вхід, вихід, маневрування, швартування, перешвартування та рух суден в межах акваторії морського порту, і такі дії під час оголошеної льодової кампанії в ході здійснення власної господарської діяльності усвідомлено вчинялись відповідачем, свідчать як про згоду останнього на надання послуг, так і про споживання ним вказаних послуг.
З огляду на наведене, на переконання суду першої інстанції, посилання відповідача на відсутність у справі доказів, які б свідчили про фактичне виконання позивачем відповідних криголамних робіт в 2017 році із зазначенням часу та конкретного місця, обсягу та порядку проведення криголамних робіт та утворення льодового покрову у 2017 році саме на ділянках водного простору, по яких здійснюють рух судна відповідача, він такими послугами не користувався, а позивач зазначених послуг йому не надавав, є помилковими, оскільки підстави, розмір тарифів на таку послугу та порядок її оплати безпосередньо встановлені приписами чинного законодавства. При цьому, безпечний вхід, вихід, маневрування, швартування, перешвартування та рух суден відповідача в межах акваторії морського порту під час оголошеної льодової кампанії відповідачем не заперечений та не спростований.
Суд першої інстанції відзначив, оскільки спірна послуга підлягає державному регулюванню, що визначено ч. 2 ст. 21 Закону України “Про морські порти України”, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405, то саме акти цивільного законодавства визначають зобов`язання сторін у даній справі, а не договір, як вважає відповідач, посилаючись на норми ст. 901 ЦК України.
Місцевий господарський суд також зазначив, що відповідач безпідставно ототожнює послугу із забезпечення проведення криголамних робіт (забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту) з іншою послугою – криголамне проведення суден, оскільки надання послуг та проведення робіт не є тотожними поняттями, тому послуга не може підтверджуватись проведенням робіт. Отже, ця послуга не означає безпосереднє проведення криголамних робіт та не означає обов`язок їх проведення саме Портом. Послуга із забезпечення проведення криголамних робіт означає діяльність Порту, яка зробить можливим проведення криголамних робіт.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належними, допустимими і достовірними доказами довів порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача шляхом прострочення виконання грошового зобов`язання, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ТОВ СП “НІБУЛОН” з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 по справі № 915/43/20 - скасувати повністю та винести нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.
Скаржник зазначає, що відповідно до законодавства, тарифи за спеціалізовані послуги є державною регульованою ціною, а не податком, і відповідно до загальних норм Цивільного та Господарського права є платою/еквівалентом обміну на реальні послуги. Загальні норми Цивільного права застосовуються до всіх зобов`язань які виникли з підстав перелічених в ст.11 ЦК України, а не тільки з договору та передбачають двосторонність даних спірних правовідносин: з одного боку ДП «АМПУ», яке зобов`язано вчинити колку криги в акваторії порту, природне явище, яке є підставою оголошення льодової кампанії в порту, і саме ці дії є джерелом спірної послуги, а з іншого боку заздалегідь невизначене коло суб`єктів тобто суден, які здійснюють суднозахід в період льодової кампанії в порту, і відповідно мають сплатити за проведення криголамних робіт зі сторони порту.
За твердженням апелянта, позивач фактично не приступив і не виконував своїх зобов`язань з колки криги в акваторії порту в льодову кампанію 2017 року, що вказує на односторонню відмову від вчинення зобов`язань з боку порту. 
На переконання апелянта, сам факт встановлення за послугу із забезпечення проведення криголамних робіт державної регульованої ціни не є достатньою правовою підставою для стягнення коштів без факту реальності надання послуги; факт здійснення проведення криголамних робіт зі сторони порту є обов`язковою передумовою і підставою виникнення спірного зобов`язання; у справі відсутні докази, які свідчили б про фактичне виконання позивачем відповідних криголамних робіт в 2017 році із зазначенням часу та конкретного місця, обсягу та порядку проведення криголамних робіт. За твердженням скаржника, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що послуга з проведення криголамних робіт протягом льодової кампанії була надана Портом. Відсутність надання відповідної послуги також, за твердженням апелянта, встановлено Антимонопольним комітетом України.
Скаржник також вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив правову природу правовідносин та фактично ототожнив Тариф (державна регульована ціна за господарську послугу – спеціалізована послуга суб`єкта природних монополій) з податком, а також не застосував загальні норми Цивільного та Господарського кодексу, які регулюють правовий інститут зобов`язань, послуг. Посилаючись на ст. 901 ЦК України, скаржник зазначає, що тарифи за спеціалізовані послуги є державною регульованою ціною, а не податком, і відповідно до загальних норм Цивільного та Господарського права є платою/еквівалентом обміну на реальні послуги.
На переконання апелянта, є помилковим висновок суду першої інстанції щодо стягнення коштів за тарифом лише з причини, що на дану послугу встановлено державну регульовану ціну, без наявності реальної господарської операції /послуги, тобто коли послуга не надана, не реалізована і вже не може бути надана Виконавцем (для невизначеного кола осіб, які будуть заходити в акваторії під час оголошення льодової кампанії 2017 року).
Апелянт вважає, наявність підстав виникнення зобов`язання, а саме проведення криголамних робіт зі сторони порту в акваторії порту протягом льодової кампанії з 06.01.2017 по 04.03.2017 для заздалегідь невизначеного кола суб`єктів має суттєве значення для вирішення спору, відповідно мають бути підтверджені належними і допустимими доказами. Однак, суд першої інстанції не дослідив факт наявності/відсутності підстав виникнення спірного зобов`язання. Так, скаржник стверджує, що у матеріалах справи відсутні первині документи, що підтверджують здійснення господарської операції з боку порту та відповідну зміну в структурі активів, спричинені наданням спірної послуги (витрати на колку криги). Зважаючи на відсутність належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували проведення криголамних робіт зі сторони порту, а також на недоведеність позивачем змін свого майнового стану (наприклад, факту понесення витрат у зв`язку з надання спірної послуги), апелянт вважає, що факт здійснення господарської операції (факт надання послуг) не відбувся, а отже, позовні вимоги є безпідставними.
За твердженням скаржника, льодова кампанія в порту оголошується при наявності несприятливих льодових умов, які характеризуються наявністю покриття 80% акваторії кригою скупченістю 7 балів і більше та припаю. Саме це викликає необхідність додаткових спеціалізованих послуг (послуги по забезпеченню проведення криголамних робіт) понад обсяг послуг, які надаються судну в складі корабельного збору. Саме лише забезпечення безпечного входу/ виходу судна в акваторію порту входить до кола послуг, які оплачуються в складі корабельного збору, і які ТОВ СП "НІБУЛОН" як судновласник судна сплачує за захід своїх плавзасобів у порт (акваторію порту), в тому числі корабельний збір сплачується за сам факт безпечного використання акваторії порту плавзасобами і сплачується за кожний вхід в акваторію порту і кожний вихід з акваторії порту. У той же час, в період льодової кампанії потрібні додаткові заходи, пов`язані з наявністю криги в акваторії (льодова кампанія оголошується при наявності криги в акваторії). У той же час, як вважає апелянт, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності неіснуючої послуги і споживання судном ТОВ СП «НІБУЛОН» спірної спеціалізованої послуги лише з факту входу/виходу в акваторію порту, яка за нормами наказу №316 оплачується корабельним збором. Сам же факт реальності спеціалізованої послуги з боку виконавця судом першої інстанції був проігнорований і був помилково визнаним доведеним.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив заходи з проведення льодової кампанії, які проводять капітани морських портів як координатори з проведення льодових операції (функції нагляду) з господарською послугою з забезпечення проведення криголамних робіт, яка надається ДП «АМПУ» суднам (господарська послуга за державними цінами). 
Крім того, скаржник наголошує, що судом першої інстанції не були застосовані загальні строки позовної давності встановлені ст. 257 ЦК України та стягнуто три проценти річних та збитки від інфляції з 21.04.2017 по 31.12.2020, що перевищує трирічний строк позовної давності. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №915/43/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ДП “АМПУ” в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що позиція апелянта суперечить фактичним обставинам справи та діючому законодавству України, а в апеляційній скарзі відсутні доводи, які спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Позивач вважає, що державному регулюванню підлягають послуги, а не лише тарифи на них. Законодавство визначає зобов`язання сторін та підстави їх виникнення, а не договір. Законодавством визначені обов`язкові дії позивача (заходи), підстави оплати послуг (вхід/вихід в межі акваторії), а також корисний ефект від послуг (забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту). Послуга надається в межах акваторії порту. Криголамне проведення суден здійснюється криголамом - за межами акваторії. Це, як вважає позивач, різні послуги. Надання послуг не може підтверджуватись проведенням робіт. Нормативними актами встановлені заходи (обов`язкові дії), які вживає позивач для надання Послуг. Ці заходи не містять обов`язкової вимоги проведення щоденної, щогодинної колки криги (криголамні роботи). Колка криги в акваторії проводиться за наявності потреби. В законодавстві відсутні вимоги про складення підтверджуючих документів. Зазначені заходи не фінансуються за рахунок корабельного збору, не належать до функцій державного нагляду (контролю), вони є господарською операцією та підтверджені документами. Розпорядження капітана морського порту не скасовані та є обов`язковими до застосування. Рішення МОТ АМК підтвердило належне виконання послуг в акваторії морського порту Миколаїв. Отже, на переконання позивача, на час розгляду справи зобов`язання відповідача залишається порушеним, право позивача - підлягає захисту.
За твердженням позивача, ДП «АМПУ» забезпечило безпечний вхід, вихід, маневрування, швартування, перешвартування та рух суден відповідача в межах акваторії морського порту під час оголошеної льодової кампанії, що відповідачем не спростовано, отже є належною підставою для виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно Тарифів, ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства України. Таким чином, ДП «АМПУ» вважає, що позовні вимоги та оскаржуване рішення є правомірними, а заперечення, доводи та вимоги апеляційної скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
До суду апеляційної інстанції також надійшли заяви з процесуальних питань та клопотання від сторін по справі, які колегією суддів залишено без розгляду з огляду на таке. 
Згідно з приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Так, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, тощо до 08.06.2021.
Проте, надані сторонами заяви, клопотання та заперечення надійшли до суду після 08.06.2021, а саме 14.06.2021, 15.06.2021, 17.06.2021, 08.07.2021, 12.07.2021, 16.07.2021 та 19.07.2021, тобто із пропуском строку встановленого судом. 
За приписами ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В свою чергу ч. 2 ст. 119 ГПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. 
Відтак, чинне процесуальне законодавство не передбачає поновлення встановленого судом процесуального строку, такий строк може бути лише продовжений та за певних умов, а саме поданням заяви учасником справи поданою до закінчення цього строку. 
Однак, із заявами про продовження встановленого судом процесуального строку, зокрема на заяв, клопотань, заперечень, тощо учасники справи до суду не зверталося. Колегія суддів за власної ініціативи також не вбачає підстав для продовження встановленого судом процесуального строку, з огляду на відсутність об`єктивних причин, які б свідчили про реальні перешкоди, що заважали сторонам подати їх у встановлений судом строк.
Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ “Перехідні положення” ГПК України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/43/20 у зв`язку із перебуванням судді Таран С.В. у відпустці. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 для розгляду справи №915/43/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 справу №915/43/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства “НІБУЛОН” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2017 судно KEY LIGHT прийшло на зовнішній рейд порту без вантажу, що підтверджується доданими документами: заявкою ТОВ “Дельта Шиппінг Едженсі” від 23.01.2017 на лоцманське проведення; інформацією ТОВ “Дельта Шиппінг Едженсі” від 23.01.2017 для нарахування портових зборів; загальною декларацією (General Declaration) судна KEY    LIGHT про прихід 25.01.2017; довідкою №135 від 25.01.2017.
Для виконання вантажних операцій з перевантаження на зовнішньому рейді порту 29999,879 т ячменю суднами ТОВ СП “НІБУЛОН” (буксирами: НІБУЛОН-1, НІБУЛОН-2, Н1БУЛОН-5, НІБУЛОН-6, ЛІДІЇВСЬКИЙ; баржами: НБЛ-003, НБЛ-004, НБЛ-005, НБЛ-008, НБЛ-009, НБЛ-011, НБЛ-018, НБЛ-022; крановим судном “Святий Миколай”) з 25.01.2017 по 29.01.2017 було здійснено 18 заходжень в межі акваторії морського порту Миколаїв (вхід суден в межі акваторії морського порту та вихід суден за межі акваторії морського порту), що підтверджується доданими документами (довідки Інспекції державного портового нагляду (ІДПН), вантажний маніфест (Manifest) від 29.01.2017, загальна декларація (General Declaration) судна KEY LIGHT про вихід 29.01.2017).
29.01.2017 завершено навантаження 29999,879 т ячменю на судно KEY LIGHT на зовнішньому рейді порту, в тому числі: 4097,825 т з баржі НБЛ-003; 2872,980 т з баржі НБЛ-011; 3906,255 т з баржі НБЛ-004; 3905,325 т з баржі НБЛ-018; 3896,600 т з баржі НБЛ-009;  3900,014 т з баржі НБЛ-008; 3831,380 т з баржі НБЛ-005; 3589,100 т з баржі НБЛ-022, що підтверджується доданими документами (довідки ІДПН, вантажний маніфест (Manifest) від 29.01.2017, загальна декларація (General Declaration) судна KEY LIGHT про вихід 29.01.2017).
29.01.2017 судно KEY LIGHT вийшло з зовнішнього рейду порту з 29999,879 т ячменю, що підтверджується доданими документами: вантажним маніфестом (Manifest) від 29.01.2017; довідкою №171 від 29.01.2017; загальною декларацією (General Declaration) судна KEY LIGHT про вихід 29.01.2017.
29.01.2021 між сторонами у справі складено, підписано та скріплено печатками сторін Акт наданих послуг (виконаних робіт) №04511512, відповідно до якого виконавець (позивач) надав, а замовник (відповідач) прийняв послуги щодо надання судну умов для безпечного входу до порту, стоянки в порту, виходу з порту та інших послуг згідно договору/лист 150/3-16/200 від 06.01.2016) на суму 47  262,42 грн (корабельний та адміністративний збір).
Відповідно до розпорядження капітана Миколаївського морського порту від 05.01.2017 № 01-А/2017 “Щодо оголошення льодової кампанії в Миколаївському морському порту” у зв`язку з різким і стійким зниженням температури повітря і води та інтенсивним льодоутворенням у Дніпро-Бузькому регіоні на підставі вимог Правил льодового проведення суден, затверджених наказом Мініфраструктури України від 12.03.2011 № 14 і зареєстрованих в Мін`юсті України 04.04.2011 за №447/19185, оголошено початок льодової кампанії в Миколаївському морському порту з 00:00 год. 06.01.2017.
Відповідно до розпорядження капітана Миколаївського морського порту від 03.03.2017 №0 3-А/2017 “Про закінчення льодової кампанії в Миколаївському морському порту” оголошено закінчення льодової кампанії з 00:00 год.  04.03.2017.
Таким чином, льодова компанія в Миколаївському морському порту тривала з 00:00 год. 06.01.2017 року до 00:00 год.  04.03.2017 року, тобто виконання вантажних операцій з перевантаження на зовнішньому рейді порту ячменю суднами ТОВ СП “Нібулон” здійснювалось в період оголошеної льодової кампанії.
За твердженням позивача, у зв`язку з виконанням зазначених операцій вартість послуг за кожний вхід судна в межі акваторії морського порту та за кожний вихід судна за межі акваторії морського порту для вантажних операцій з перевантаження на зовнішньому рейді порту склала 54154,82 грн, яка включена ДП “АМПУ” до акту наданих послуг та до рахунку №04531512 від 29.01.2017, складовою частиною (додатками) якого є відомості-розрахунки по кожному суднозаходу (назва судна, дата входу/виходу, вартість нарахованих при цьому послуг). Акт наданих послуг та рахунок від 29.01.2017 № 04531512 з додатками (відомості-розрахунки) ТОВ СП “НІБУЛОН” отримало факсом та особисто представником товариства, що підтверджується відбитком факсу на зворотній частині рахунку, витягом з журналу реєстрації рахунків.
ТОВ СП “НІБУЛОН” повернуло акт наданих послуг та рахунок №04531512 від 29.01.2017 з додатками (відомості-розрахунки) листом №1735/3-17/200 від 06.02.2017, в якому зазначило, що послуги не замовляло та не отримувало.
В подальшому, ДП “АМПУ” скеровувало на адресу ТОВ СП “НІБУЛОН” вимогу №18-19/2399 від 04.04.2017, що підтверджується фіскальним чеком відділення зв`язку №20 Миколаївської дирекції Публічного акціонерного товариства “Укрпошта” щодо поштового відправленні з ідентифікатором 5402004441817.
Листом №5125/3-17/200 від 13.04.2017 відповідач відмовився задовольнити вимогу позивача.
Претензію позивача № 4698/18-01 -02/Вих/18 від 18.12.2019 відповідач також залишив без задоволення.
Згідно з позовом, послуги із забезпечення проведення криголамних робіт відповідачем не були сплачені, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 54154,82 грн основного боргу за послуги з забезпечення проведення криголамних робіт, а також 15604,54 грн втрат від інфляції та 6008,96 грн трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою відповідачем основного боргу.
В свою чергу, відповідач зазначає, що тариф на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, включає в себе, зокрема, розрахункові витрати по використанню (тайм чартеру) плавзасобів, необхідних для проведення криголамних робіт по очищенню внутрішньої акваторії порту; розрахунковий сумарний умовний об`єм суден, що обслуговуються в період льодової кампанії (з урахуванням особливостей морського порту) тощо, що підтверджується аналізом регуляторного впливу до проекту наказу Міністерства інфраструктури України “Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт”, аналізом регуляторного впливу до проекту постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню”, порівняльною таблицею вартості криголамних послуг за проектом наказу Міністерства інфраструктури України № 392 від 31.10.1995, зведеними даними розрахунків тарифів на послуги із забезпечення умов для безпечного входу/виходу/маневрування/швартування/перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії.
Відповідач вважає, що, виходячи зі структури тарифу, позивач зобов`язаний був здійснити дії саме з колки криги, оскільки саме вказані дії з колки криги не оплачуються у складі корабельного збору. Натомість, саме лише забезпечення безпечного входу/виходу судна в акваторію порту входить до кола послуг, які оплачуються у складі корабельного збору.
Посилаючись на лист т.в.о. капітана морського порту № КЛ-20/141-17 від 10.11.2017, відповідач зазначає, що сам позивач визнає необхідність проведення колки криги в акваторії морського порту, зазначивши у вказаному листі, що “адміністрація Миколаївської філії ДП “АМПУ” не має на своєму балансі відповідного флоту, який може здійснювати льодове забезпечення маневрових операцій з суднами на акваторії порту в період льодової кампанії 2017-2018, у зв`язку з чим вона проводить роботу з укладення договорів з кампаніями-власниками відповідних буксирів льодового класу на надання послуг з цього забезпечення.
В листі Міністерства інфраструктури України від 25.02.2021 № 2036/46/10-21, наданому на адвокатський запит, зазначено, що під час оголошеної льодової кампанії ДП “АМПУ” здійснює забезпечення проведення криголамних робіт в акваторії морського порту, зокрема, умов для безпечного входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден у межах акваторії порту, за допомогою або власних плавзасобів (у випадку наявності), або буксирів льодового класу сторонніх організацій на договірних умовах за рахунок коштів, отриманих за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт.
Посилаючись на вищевказаний лист, відповідач зазначає, що Міністерство інфраструктури України визнало і письмово підтвердило, що стягненню тарифу за спеціалізовану послугу “забезпечення проведення криголамних робіт” кореспондується за зобов`язанням ДП “АМПУ” здійснити колку криги в акваторії порту. 
Відповідач вказує, що в льодову кампанію 06.01.2017 по 04.03.2017 ДП “АМПУ” не вчиняла колки криги в акваторії морського порту як власним флотом (внаслідок відсутності криголамів на балансі філії), так і залученим флотом.
В свою чергу, на підтвердження забезпечення проведення криголамних робіт позивачем зазначено, що проведено заходи, перелік яких зазначено нижче, та подано відповідні докази, зокрема вжито заходи на виконання умов експлуатації акваторії та інших гідротехнічних споруд порту у льодових умовах, які викладені у пунктах 3.1.25-3.1.36, 3.2.23, 4.1.14, 4.2.1 Правил експлуатації; вжито заходи на виконання умов пункту 3.3 Правил плавання і лоцманського проведення суден у північно-західній частині Чорного моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському та Херсонському морському каналах, які затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 01.08.2007 №655, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.10.2007 за №1150/14417; вжито заходи щодо плавання серед льодів згідно п. 6.2 Обов`язкових постанов по Миколаївському морському торговельному порту (в редакції наказу від 01.06.2009 №315, які оголошено в “Повідомленнях мореплавцям” № 3 від 22.01.2010); вжито заходів згідно Інструкції щодо захисту гідротехнічних споруд і акваторії від дії льоду; вжито заходів щодо фіксації даних у льодовому журналі, що підтверджується копією витягу з льодового журналу МФ ДП “АМПУ” (Адміністрація Миколаївського морського порту) 18/26/41; вжито заходи щодо умов плавання та відстою суден в льодових умовах, які визначені паспортом акваторії порту; вжито заходів згідно інших організаційно-розпорядчих документів; укладено договір від 16.05.2016 № 164-В-МИФ-15 з ТОВ “Марконі”.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне. 
Приписами ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.
Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України встановлені Законом України “Про морські порти України”.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про морські порти України”  (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту); акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;  морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України “Про морські порти України” цей Закон регулює відносини у сфері портової діяльності, зокрема встановлює основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок будівництва, відкриття, розширення та закриття морських портів в Україні, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг, визначає правовий режим об`єктів портової інфраструктури.
Частиною 1 ст. 3 Закону України “Про морські порти України” визначено, що  законодавство про морські порти ґрунтується на    Конституції України    та складається з цього Закону, Кодексу торговельного мореплавства України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України,     Земельного кодексу України, Водного кодексу України, законів України    "Про транспорт",    "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.
За приписами п. 4-6 ч. 1 ст. 4 Закону України “Про морські порти України”  функціонування та розвиток морських портів здійснюються за принципами, зокрема: розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства і господарської (комерційної) діяльності; розмежування функцій забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства; забезпечення безпеки мореплавства та господарської діяльності, що провадиться у морському порту.
Адміністрація морських портів України утворюється з метою надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки. (п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України    "Про морські порти України") 
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України “Про морські порти України" у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.
Статтею 21 Закону України “Про морські порти України” визначено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.
Перелік    спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.
Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.
На виконання ч.2 ст. 21 Закону України “Про морські порти України” Кабінетом Міністрів України постановою “Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню” від 03.06.2013 № 405 затверджено перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, згідно з додатком.
Відповідно до Додатку до постанови № 405 до спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, належать: забезпечення лоцманського проведення; Регулювання руху суден; забезпечення проведення криголамних робіт; забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства
Частиною 1 ст. 9 Закону України “Про морські порти України” визначено, що звід звичаїв морського порту встановлює правила надання послуг у морському порту, обслуговування суден і пасажирів, що склалися і тривалий час застосовуються на практиці у цьому морському порту. Звід звичаїв морського порту містить правила щодо: 1) порядку вручення повідомлення про готовність судна до здійснення операцій з вантажем; 2) порядку розрахунку сталійного часу, якщо він не встановлений угодою сторін; 3) переліку послуг, що надаються в морському порту; 4) інші правила здійснення господарських операцій у межах морського порту.
За приписами п. 4.1 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв початок і кінець льодової кампанії в морському порту Миколаїв оголошується розпорядженням капітана морського порту Миколаїв. Порядок та умови криголамного проведення суден в акваторії морського порту Миколаїв в період зимової навігації визначаються Обов`язковими постановами по порту. 
Згідно з п. 4.2 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв у період дії оголошеної льодової кампанії судновласниками сплачується Адміністрації порту плата за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт відповідно до тарифів, затверджених в установленому порядку. 
Відповідно до п.п. 8 п. 7.1 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв у морському порту Миколаїв надаються такі послуги забезпечення проведення криголамних робіт.
У відповідності до 21 Закону України "Про морські порти України", підпункту "г" пункту 2   Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548 (із змінами)), постанови Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 року № 405 "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню" наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 року № 1059 затверджено Тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт (далі – Тарифи).
Тарифи справляються у морських портах / морських терміналах із суден, групи яких зазначені у додатку 1 до цих Тарифів. (п. 1.1 Тарифів)
Пунктом 1.2 Тарифів передбачено, що сплата послуг iз забезпечення проведення криголамних робіт здійснюється за ставками, визначеними в додатку 2 до цих Тарифів, на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
Згідно з п. 1.3 Тарифів розрахунок вартості послуг із забезпечення проведення криголамних робіт здійснюється з умовного об`єму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює.
Відповідно до п. 1.4. Тарифів тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт встановлюються на: послуги із забезпечення умов для безпечного входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден у межах акваторії порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 1 додатка 2 до цих Тарифів; послуги із забезпечення криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 2 додатка 2 до цих Тарифів.
Згідно з п. 1.7 Тарифів податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 2.1 Тарифів нарахування плати за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт здійснюється протягом періоду оголошеної льодової кампанії із суден груп А, Б за тарифами, визначеними в таблицях 1 та 2 додатка 2 до цих Тарифів, у такому порядку: для забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту - за кожний вхід судна в межі акваторії морського порту та за кожний вихід судна за межі акваторії морського порту (за винятком випадків, коли такий вхід/вихід в межі/за межі акваторії морського порту пов`язаний виключно із проходженням судноплавним каналом та/або тимчасовою стоянкою на якірній стоянці (зовнішньому рейді) морського порту, які включено до меж акваторії відповідного морського порту, без виконання інших операцій в межах акваторії такого морського порту) за тарифами, наведеними у таблиці 1 додатка 2 до цих Тарифів; для забезпечення криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном - за кожне таке проведення з кожного судна в каравані за тарифами, наведеними у таблиці 2 додатка 2 до цих Тарифів.
Якщо вхід або вихід судна у межі акваторії морського порту відбувається в строки поза межами періоду оголошення льодової кампанії, плата за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт за такий період не стягується, крім випадків, передбачених пунктом 2.3 цього розділу. (п. 2.2 Тарифів)
У відповідності до таблиці 1 додатку № 2 Тарифів для морського порту Миколаїв тарифи на послуги складають 0,011 доларів США за 1 кубічний метр умовного об`єму судна. 
Згідно з ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства (в редакції від 05.01.2017) під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.
Як вбачається з матеріалів справи, льодова компанія в Миколаївському морському порті тривала з 00:00  год. 06.01.2017 року по 00:00 год. 04.03.2017 року.
Протягом періоду оголошеної льодової компанії в 2017 році позивач забезпечив безпечні умови для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден ТОВ СП “Нібулон” в межах акваторії морського порту Миколаїв та надав послуги з забезпечення проведення криголамних робіт на суму 54154,82 грн.
Позивачем обґрунтовано та арифметично правильно здійснено розрахунок вартості послуг відповідно до абз. 1 пункту 1.3 Тарифів, на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1069, який зареєстрований в Міністерстві юстиції 16.01.2014 за №72/24849, виходячи з умовного об`єму судна, зазначеному в обмірному свідоцтві на судно.
Для проведення оплати на надані послуги з забезпечення проведення криголамних робіт позивачем складено та направлено для підписання акт наданих послуг (виконаних робіт) №04531512 від 29.01.2017, а також виставлено відповідачу рахунок №04531515 від 29.01.2017 на суму 54 154 грн.
В постанові КГС Верховного Суду від 02.07.2020 року по справі №908/1488/19 Верховний Суд зазначив, що до складу послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, визначених у пункті 1.4 Тарифів входять як послуги із забезпечення умов для безпечного входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден у межах акваторії порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 1 додатка 2 до цих Тарифів, так і послуги із забезпечення криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 2 додатка 2 до цих Тарифів. 
Дії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" по забезпеченню проведення криголамних робіт протягом встановленого у наказі періоду, з метою забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту Маріуполь, є спеціалізованою послугою, яка надається заздалегідь невизначеному колу суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту, які в силу самого лише факту входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту в указаний період, є споживачами такої послуги, адже вони є тими особами, яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій.
Діюче законодавство не передбачає замовлення послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, складення та/або направлення приймально-здавальних актів та підтверджуючих документів щодо надання послуг із забезпечення проведення криголамних робіт.
Суд першої інстанції у рішенні помилково ототожнює поняття "послуги із забезпечення проведення криголамних робіт" та "проведення криголамних робіт". Надання послуг та проведення робіт не є тотожними поняттями, тому послуга не може підтверджуватись проведенням робіт.
Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі № 915/370/17 зазначив таке, послугам обов`язково властиві щонайменше дві ознаки: 1) надання послуги невіддільне від діяльності особи-послугонадавача; 2) корисний ефект такої діяльності не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, а полягає в самому процесі надання послуги.
Послугу можна визначити як різновид об`єктів цивільних правовідносин, що виражається у вигляді певної правомірної операції, тобто у вигляді ряду дій виконавця або у діяльності, що являється об`єктом зобов`язання, яка має нематеріальний ефект, нестійкий речовий результат або уречевлений результат, пов`язаний з іншими договірними відносинами, і яка характеризується властивостями здійсненності, невіддільності від джерела, моментальною споживністю, неформалізованістю якості.
Послуга із забезпечення проведення криголамних робіт полягає у діяльності ДП "АМПУ", що являється об`єктом зобов`язання, яка має нематеріальний ефект, а саме поняття "забезпечити" означає "зробити можливим".
Відповідно до Наказу № 1059, встановлювати та доводити фактичне виконання певних дій для застосування останнього необхідно лише у випадку, передбаченому приміткою до таблиці 2 додатку 2 Тарифів, щодо криголамного проведення суден у льодових умовах Азовським морем та Керч-Єнікальським каналом, а саме: тарифи, що наведені у таблиці 2 застосовуються при фактичному виконанні криголамного проведення суден у льодових умовах.
Чинним законодавством не передбачено зобов`язання встановлювати та доводити фактичне виконання криголамних робіт для застосування таблиці 1 додатку 2 Тарифів (п. 4.5 постанови КГС ВС від 02.07.2020 у справі №908/1488/19).”
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2020 по справі № 908/1489/19.
Оскільки спірна послуга підлягає державному регулюванню, що визначено в ч. 2 ст. 21 Закону України "Про морські порти України", а також постановою КМУ від 03.06.2013 №405, то саме ці акти цивільного законодавства визначають зобов`язання сторін щодо порядку нарахування та оплати спеціалізованої послуги по проведенню криголамних робіт, у тому числі щодо складання позивачем рахунків за надання спеціалізованої послуги.
Чинне законодавство не передбачає обмежені строки для складання та надання Адміністрацією рахунків за надання спеціалізованої послуги, так само як і складення та/або направлення відповідачу приймально-здавальних актів щодо надання послуг із забезпечення проведення криголамних робіт (п. 4.6 постанови КГС ВС від 02.07.2020 у справі №908/1488/19).
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 24.07.2020 по справі №908/1489/19.
Відтак, дії позивача ДП "АМПУ" по забезпеченню проведення криголамних робіт протягом встановленого у розпорядженнях капітана порту періоду (льодової кампанії), з метою забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту Миколаїв, є спеціалізованою послугою, яка надається заздалегідь невизначеному колу суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту, які в силу самого лише факту входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту в указаний період, є споживачами такої послуги, адже вони є тими особами, яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій.
Послуга із забезпечення проведення криголамних робіт полягає у діяльності ДП "АМПУ", що являється об`єктом зобов`язання, яка має нематеріальний ефект, а саме поняття "забезпечити" означає "зробити можливим". При цьому, чинним законодавством не передбачено зобов`язання встановлювати та доводити фактичне виконання криголамних робіт для застосування таблиці 1 додатку 2 Тарифів.
Підставою для нарахування оплати за послуги по забезпеченню проведення криголамних робіт є: 1) оголошення льодової кампанії; 2) факт входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту; 3) належність судна до відповідної групи згідно додатку № 1 до Тарифів.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що позивачем обґрунтовано складено та направлено для підписання акт наданих послуг (виконаних робіт) №04531512 від 29.01.2017, а також виставлено відповідачу рахунок №04531515 від 29.01.2017 на суму 54 154 грн для проведення оплати.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на недоведення позивачем факту колки криги в акваторії в період оголошеної льодової кампанії, що в свою чергу зумовлює недоведеність реальності надання послуг, оскільки матеріалами справи підтверджується оголошення льодової компанії, факт входу/виходу суден в/з акваторії порту; здійснення позивачем заходів (діяльності) із забезпечення проведення криголамних робіт. При цьому, чинним законодавством не передбачено зобов`язання встановлювати та доводити фактичне виконання криголамних робіт, криголамні роботи повинні проводитись за необхідності (залежно від природніх показників: температурного режиму, товщини льодового покриття тощо). 
Слід відзначити, що равовий аналіз наведених чинних нормативних приписів свідчить, що дії позивача по забезпеченню проведення криголамних робіт протягом встановленого у наказі періоду, з метою забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту Миколаїв, є спеціалізованою послугою, яка надається заздалегідь невизначеному колу суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту, які в силу самого лише факту входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту в указаний період,  є споживачами такої послуги, адже вони є тими особами, яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій.
Згідно з ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства України, під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримувати чинних законів і правил України, у  тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.
Відтак, враховуючи те, що приписи законодавства визначають підстави виникнення спірного зобов`язання забезпечення проведення криголамних робіт зі сторони позивача, що мають наслідком безпечний вхід, вихід, маневрування, швартування, перешвартування та рух суден в  межах акваторії морського порту, то дії відповідача пов`язані із входом/виходом судна в/за межі акваторії    морського порту в ході здійснення власної господарської діяльності свідчать як про згоду останнього на надання послуг, так і про споживання ним вказаних послуг.
Судова колегія також відзначає, що діюче законодавство не передбачає замовлення послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, складення та/або направлення відповідачу приймально-здавальних актів та підтверджуючих документів щодо надання послуг із забезпечення проведення криголамних робіт. Зобов`язання щодо сплати вартості послуг з забезпечення проведення криголамних робіт виникли у відповідача на підставі настання певних подій (вхід/вихід суден в/за межі акваторії морського порту в період льодовї компанії), та не потребують наявності будь-яких інших документів.
Виходячи з приписів п. 2.1 Порядку обліку та використання коштів від портових зборів, який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 931/23463, послуги із   забезпечення   проведення   криголамних   робіт корабельним збором не оплачуються.
Щодо посилання апелянта на те, що наразі Міністерством економіки підготовлено на подання КМ України проект нормативного акту про скасування послуги з забезпечення криголамних робіт та виключення їх зі складу спеціалізованих послуг, колегія суддів зазначає, що набрання чинності відповідного документа не підтверджено належними та допустимими доказами. 
З приводу посилання відповідача на рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ як на підтвердження бездіяльності МФ ДП “АМКУ” яка полягає у незабезпеченні у період оголошення льодових кампаній 2014-2017 років проведення криголамних робіт, судова колегія  зазначає, що вказаним рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ від 24.10.2018 № 19-ріш визнано бездіяльність ДП “АМПУ” в особі Миколаївської філії, яка полягає у незабезпеченні у період оголошених льодових кампаній 2014-2017 років проведення криголамних робіт безпосередньо в акваторії Дніпро - Бузького морського порту ТОВ “МГЗ”, внаслідок чого ТОВ “МГЗ” змушено було, для забезпечення своєї господарської діяльності, виконувати ці роботи за власний рахунок за допомогою власного флоту буксирів, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Отже, вказаний доказ не спростовує обов`язку відповідача здійснити оплату за надану спеціалізовану послугу із забезпечення криголамних робіт під час входу/виходу суден відповідача в/з акваторії морського порту Миколаїв.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 54154,82 грн.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне.
Так, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача втрати від інфляції на загальну суму 15604,54 грн за період з 21.04.2017 по 31.12.2020 та три проценти річних на загальну суму 6008,96 грн за період з 21.04.2017 по 31.12.2020.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).
Колегія суддів перевіривши здійснений позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних витрат  встановила, що вони є вірними, арифметично правильними, та розраховані з врахуванням періоду наявної заборгованості, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 15604,54 грн інфляційних втрат та 6008,96 грн трьох процентів річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта з приводу того, що позивачем вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат заявлені поза межами трирічного строку позовної давності, оскільки за приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однак, як свідчать наявні матеріали справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не звертався до суду із відповідною заявою про застосування строків позовної давності. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 по справі №915/43/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 20.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.                 

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.