Постанова 
Іменем України
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 201/1077/17
провадження № 61-19330св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є., 
 
учасники справи:
позивач (третя особа за об`єднаним позовом) - ОСОБА_1 ,
позивач за об`єднаним позовом (третя особа за первісним позовом) - ОСОБА_2 ,
відповідач - Дніпропетровська обласна організація Українського товариства охорони природи,
третя особа - Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро),
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, треті особи: ОСОБА_2 , Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання нелегітимними та незаконними засідань від 22 січня 2016 року та від 06 лютого 2016 року, визнання недійсними та скасування рішень від 22 січня 2016 року та від 06 лютого 2016 року, визнання нелегітимною та незаконною ХІІ позачергової конференції від 27 лютого              2016 року, визнання недійсними та скасування рішень ХІІ позачергової конференції від 27 лютого 2016 року та за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсними рішення засідання від 17 березня 2016 року, рішення ХІІ звітно-виборчих зборів    від 15 квітня 2016 року та рішення ХІІ звітно-виборчої конференції від 24 червня 2016 року
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року у складі судді Ткаченко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня        2020 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.
 
та за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
 
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати нелегітимними та незаконними засідання обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи (далі - ДОО УКРТОП) від 22 січня 2016 року та від 06 лютого            2016 року;
визнати недійсними повністю та скасувати рішення, прийняті на засіданні обласної ради ДОО УКРТОП від 22 січня 2016 року;
визнати недійсними повністю та скасувати рішення, прийняті на засіданні обласної ради ДОО УКРТОП від 06 лютого 2016 року;
визнати нелегітимною та незаконною ХІІ позачергову конференцію ДОО УКРТОП від 27 лютого 2016 року;
визнати недійсними повністю та скасувати рішення, прийняті ХІІ позачерговою конференцію ДОО УКРТОП від 27 лютого 2016 року.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що він є членом ДОО УКРТОП, яка, на його думку, є відокремленим підрозділом Громадської організації «Українське товариство охорони природи» і входить до її складу.                 У своїй діяльності ДОО УКРТОП керується статутом Українського товариства охорони природи, а в період з 1993 до 2009 роки мала власний статут. Йому стало відомо, що 27 лютого 2016 року було проведено ХІІ позачергову конференцію ДОО УКРТОП. На його думку, ця конференція була скликана та проведена з грубим порушенням статуту і Положення «про Дніпропетровську обласну раду Українського товариства охорони природи, затвердженого ХІ конференцією організації від 21 квітня 2011 року. Так, рішення про скликання позачергової конференції на 27 лютого 2016 року було прийнято на засіданні обласної ради організації, яке відбулось 22 січня 2016 року чи 06 лютого 2016 року (протокол         № 1). При цьому, це засідання обласної ради організації не скликалось уповноваженими особами, на засіданні були присутні лише ти її члени із загальної кількості 39, президія обласної ради ДОО УКРТОП не приймала рішення ні про скликання цього засідання обласної ради, ні про проведення ХІІ позачергової конференції товариства 27 лютого 2016 року, не затверджувались матеріали та пропонований порядок денний конференції. Сама ХІІ позачергова конференція організації від 27 лютого 2016 року є нелегітимною, оскільки згідно з протоколом конференції у ній взяли участь 56 осіб, проте лише три із цих осіб є членами ДОО УКРТОП, а інші - сторонніми особами. Таким чином, і засідання обласної ради організації, і ХІІ позачергова конференція від 27 лютого 2016 року проведені                 з порушеннями, є незаконними і порушують як його конституційне право, так і права інших членів товариства, на свободу об`єднання у громадські організації для здійснення та захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, що передбачено статтею 36 Конституції України. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.
 
У квітні 2017 року ОСОБА_2 також звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними рішення засідання обласної ради ДОО УКРТОП             від 17 березня 2016 року, рішення ХІІ звітно-виборчих зборів уповноважених           від 15 квітня 2016 року та рішення ХІІ звітно-виборчої конференції від 24 червня 2016 року.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що з 2006 року він є членом ДОО УКРТОП, а з 2011 року також є членом обласної ради цієї організації.
Рішенням обласної ради ДОО УКРТОП від 26 березня 2009 року було відроджено Дніпропетровську міську організацію товариства охорони природи, згідно зі статутом якої члени вказаної організації є членами ДОО УКРТОП. Рішенням обласної ради ДОО УКРТОП від 04 березня 2010 року було затверджено положення про порядок виборів делегатів конференції. Згідно з цим положенням було встановлено квоти для обрання делегатів конференції ДОО УКРТОП - 50 делегатів від Дніпропетровської міської організації товариства охорони природи, по                   2 делегати від інших місцевих осередків товариства та додатково по 1 делегату на кожну повну тисячу індивідуальних членів в такому осередку.
 
За зверненням Дніпропетровської міської організації товариства охорони природи, її відокремлених підрозділів та районних організацій обласною радою ДОО УКРТОП було скликано позачергову ХІІ конференцію товариства на 27 лютого 2016 року. В лютому 2016 року відбулись засідання районних та міських організацій, на яких обрали делегатів на обласну конференцію (по 2 делегати від кожної організації, а разом - 20 делегатів). 27 лютого 2016 року відбулась                   ХІ звітно-виборча конференція ДОО УКРТОП, на якій було обрано 50 делегатів на обласну конференцію від імені міської організації. 27 лютого 2016 року проведено ХІІ позачергову конференцію ДОО УКРТОП. Усього в ХІІ позачерговій конференції ДОО УКРТОП брали участь 56 з 70 делегатів.
 
Згідно з рішенням ХІІ позачергової конференції ДОО УКРТОП було достроково припинено повноваження обласної ради товариства та її президії, обрано новий склад ради та виконувача обов`язків керівника організації - ОСОБА_2                  17 березня 2016 року відбулось засідання попереднього складу обласної ради ДОО УКРТОП, оформлене протоколом, який має дві редакції. На засіданні було прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 зі складу товариства, про переобрання заступника голови ДОО УКРТОП та про скликання 15 квітня               2016 року ХІІ звітно-виборчих зборів уповноважених вказаної організації (перша редакція протоколу) чи про скликання 24 червня 2016 року ХІІ звітно-виборчої конференції цієї організації (друга редакція протоколу).
 
Вказані рішення вважає незаконними, оскільки на час проведення засідання повноваження цього складу обласної ради товариства вже були припинені рішенням ХІІ позачергової конференції від 27 лютого 2016 року, крім того, не було будь-яких підстав для його виключення з членів організації. 15 квітня 2016 року відбулись ХІІ звітно-виборчі збори уповноважених ДОО УКРТОП, які, на його думку є незаконними, оскільки діяльність такого органу управління організацією взагалі не передбачена статутом товариства.
 
Стосовно ХІІ звітно-виборчої конференції ДОО УКРТОП від 24 червня 2016 року вказував, що вона була скликана неповноважним органом - Всеукраїнською радою Українського товариства охорони природи, яка є керівним органом іншої організації, не уповноваженої на такі дії згідно зі статутом ДОО УКРТОП. До участі в цій конференції не була допущена більшість членів товариства. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська рішенням від 28 липня               2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Позов ОСОБА_2 задовольнив. Визнав недійсними рішення обласної ради ДОО УКРТОП                         від 17 березня 2016 року, рішення ХІІ звітно-виборчих зборів уповноважених ДОО УКРТОП від 15 квітня 2016 року та рішення ХІІ звітно-виборчої конференції ДОО УКРТОП від 24 червня 2016 року.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що  ОСОБА_1 не довів факт порушення його прав. Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення обласної ради ДОО УКРТОП від 17 березня 2016 року визнані недійсними у зв`язку з їх прийняттям неуповноваженим органом (повноваження цього складу обласної ради товариства були припинені позачерговою конференцією від 27 лютого 2016 року), та у зв`язку з порушенням права ОСОБА_2 на членство в товаристві.
 
Рішення ХІІ звітно-виборчих зборів уповноважених ДОО УКРТОП від 15 квітня  2016 року підлягають визнанню недійсними у зв`язку з тим, що існування такого органу і прийняття ним рішення з приводу обрання керівних та контрольних органів ДОО УКРТОП не передбачене статутними документами товариства,                  а рішення ХІІ позачергової конференції ДОО УКРТОП від 26 червня 2016 року -           у зв`язку з тим, що вони були скликані неуповноваженим органом, склад делегатів конференції був визначений з порушенням статуту. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Дніпровськийапеляційний суд постановою від 16 грудня 2020 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року залишив без змін.
 
Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
 
Короткий зміст касаційних скарг та їх узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У грудні 2020 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,     в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження вказує те, що апеляційний суд розглянув справу за його відсутності, його належним чином не повідомлено про дату, час                 і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України). 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не повідомив ні     ОСОБА_1 , ні його представника про відкриття провадження у справі, про призначення справи до розгляду, а також про відкладення судового засідання на 16 грудня 2020 року. 
 
У січні 2021 року ДОО УКРТОП подала до Верховного Суду касаційну скаргу,                  в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
 
Підставою касаційного оскарження вказує те, що апеляційний суд                                        в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 638/13998/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 та           у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц,             від 22 квітня 2020 року у справі № 522/19433/17; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судами не досліджено зібрані у справі докази та не надано їм належної оцінки в сукупності (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України); судами встановлено обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України); справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України); судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні (пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не повідомив         ОСОБА_1 та його представника про дату, час і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної постанови. Суди не звернули уваги на те, що ОСОБА_2 подав докази (касові чеки) з порушенням строків, визначених ЦПК України, при цьому не зазначив жодних об`єктивних причин, які не залежали від нього та обумовлюють неподання цих доказів раніше. 
Крім того, надані ОСОБА_2 копії касових чеків не відповідають закріпленим критеріям належності, допустимості та достовірності доказів.
 
Суди зробили висновки про відсутність будь-яких доказів, які підтверджують приналежність ДОО УКРТОП до Українського товариства охорони природи та про відсутність підстав вважати статут ДОО УКРТОП від 1993 року скасованим. Однак такі висновки не відповідають дійсності та є наслідком неналежного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи, ігнорування наявних у справі доказів. Крім того, встановлюючи недійсність Положення про Дніпропетровську обласну раду Українського товариства охорони природи, суди неправильно застосували норми матеріального права. 
 
Висновки судів щодо припинення повноважень обласної ради ДОО УКРТОП                з 27 лютого 2016 року зроблені необґрунтовано, також суди не надали належної оцінки порушенням, допущеним при скликанні та проведенні так званої ХІІ позачергової конференції від 27 лютого 2016 року. Розглядаючи питання колективного членства Дніпропетровської міської організації товариства охорони природи в ДОО УКРТОП, суди належним чином не дослідили документів, які підтверджують ці обставини. При цьому суд апеляційної інстанції не дослідив докази, що стосуються фактів, на які ДОО УКРТОП посилалась в апеляційній скарзі, зокрема щодо реєстрів членів ДОО УКРТОП. 
 
Також скарга містить доводи про те, що зі змісту оскаржуваної постанови не зрозуміло, хто її підписав.
 
У лютому 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу           ОСОБА_1 , в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки ці судові рішення є законними                                         і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами. Зазначив, що                        в касаційній скарзі ОСОБА_1 вказував недостовірні твердження про те, що йому не було відомо про дату розгляду його апеляційної скарги.
 
У березні 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу ДОО УКРТОП, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки ці судове рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права. Вказував, що твердження заявника про те, що ОСОБА_1 не було відомо про час і місце розгляду його апеляційної скарги, не відповідають дійсності. Також зазначив, що суд правомірно прийняв додаткові докази, подані з попуском строку з поважних причин. Крім того, суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано цивільну справу                      № 201/1077/17 із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДОО УКРТОП.
 
26 квітня 2021 року справа № 201/1077/17 надійшла до Верховного Суду.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,              є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;              2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                  у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права              в межах касаційних скарг, дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права вказують на наявність підстав для обов`язкового скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду.
 
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається   в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
 
Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.
 
Частиною другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
 
Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
 
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка,                              а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді,                а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року        у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
Результат аналізу матеріалів справи свідчить про те, що Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДОО УКРТОП на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року. Встановив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
 
Ухвалою від 08 вересня 2020 року Дніпровський апеляційний суд закінчив проведення підготовчих дій. Призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 11 листопада 2020 року о 09 годині 10 хвилин з повідомленням учасників справи.
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2020 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2020 року. Встановив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
 
Ухвалою від 28 вересня 2020 року Дніпровський апеляційний суд закінчив проведення підготовчих дій. Призначив справу до розгляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на 11 листопада 2020 року о 09 годині 10 хвилин                     з повідомленням учасників справи.
 
11 листопада 2020 року судове засідання було відкладене на 02 грудня 2020 року через неявку учасників справи.
 
02 грудня 2020 року судове засідання було відкладене на 16 грудня 2020 року               у зв`язку з перебуванням судді Пищиди М. М. на плановому навчанні.
 
16 грудня 2020 року апеляційний суд розглянув справу за відсутності         ОСОБА_1 (його представника), що підтверджується протоколом судового засідання.
 
Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 (його представника) про судове засідання, призначене на 16 грудня 2020 року.         В матеріалах справи наявні лише повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання» судові повістки-повідомлення адресовані ОСОБА_1 про судові засідання призначені на 11 листопада та 02 грудня 2020 року (аркуші справи          83-84). Крім того матеріали справи не містять і доказів про належне повідомлення і представника ОСОБА_1 , адреса для листування з яким зазначалася                в апеляційній скарзі.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті                        6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130 ЦПК України.
 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого немає доказів належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. 
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право заявника знати про час                      і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).
 
Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Оскільки ОСОБА_1 та ДОО УКРТОП обґрунтовують касаційні скарги тим, що апеляційний суд не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, і ця обставина підтверджується матеріалами справи, постанова Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З урахуванням того, що при касаційному розгляді встановлено обов`язкову підставу, яка зумовлює скасування оскарженого судового рішення, Верховний Суд не аналізує інших підстав відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	В. М. Коротун	
 	 	
 	М. Є. Червинська