Єдиний унікальний номер 237/4735/20 
Номер провадження 22-ц/804/2445/21        

П О С Т А Н О В А
Іменем  У К Р А Ї Н И
15 вересня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:
головуючого судді-доповідача     Никифоряка Л.П.
суддів             Гапонова А.В., Халаджи О.В., 
за участі секретаря судового засідання    Ротар Я.Б.
розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Шахтар-К» про зобов`язання вчинити певні дії, в якій подано апеляційну скаргу Садовим товариством «Шахтар-К» на ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 квітня 2021 року (головуючий у суді першої інстанції Ліпчанський С.М.), – 
  
В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав позов до Садового товариства «Шахтар-К» - Товариства в якому виклав вимоги про усунення перешкод у користуванні електричною енергією, визнання незаконними дій Товариства від 09 листопада 2020 року про відключення від електропостачання належних йому на праві власності земельних ділянок на яких знаходиться садовий будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та скасування протоколу № 1 про таке відключення; також позивач висловив вимогу про підключення за кошти Товариства його земельної ділянки до електропостачання. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що відключення Земельної ділянки відбулось без належних правових підстав та всупереч постанови Донецького апеляційного суду від 16 січня 2020 року, якою вже було визнано дії Товариства про відключення Земельних ділянок від електропостачання, що мали місце 09 жовтня 2020 року незаконними і зобов`язано Товариство за власний рахунок підключити електропостачання. 

29 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій вимагав зобов`язати Товариство за власний рахунок провести під`єднання до мережі електропостачання Земельних ділянок АДРЕСА_1 та  АДРЕСА_2 . Необхідність забезпечення позову заявник пов`язував із тривалим розглядом справи і порушенням його прав, а також неможливістю користування садовим будинком. 

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Суд зобов`язав Товариство за власний рахунок провести під`єднання Земельних ділянок до мережі електропостачання, при цьому виходив з того, що заявником обґрунтовано доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, зазначені заявником підстави та вид забезпечення позову узгоджуються із пред`явленими вимогами, а обраний заявником вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В апеляційній скарзі представник Товариства висловив вимогу про скасування ухвали та відмову в її задоволенні. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що заява про забезпечення позову розглянута поза межами строку встановленого частиною 1 статті 153 ЦПК України та заявником не сплачено судовий збір за її подачу.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягала в тому, що вжиті заходи забезпечення за змістом тотожні з позовними вимогами. 
Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до відсутності належного обґрунтування для забезпечення позову, також на думку заявника, ОСОБА_1 не довів що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. 

На час розгляду справи відзив не надходив.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення представника Товариства, за відсутності позивача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд задовольнив заяву про забезпечення позову у даній справі з тих підстав, що заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, напряму пов`язані з предметом спору та достатньо обґрунтованими є припущення з приводу того, що невжиття заходів забезпечення може спричинити значну шкоду позивачу. 

Висновки суду першої інстанції про правові підстави для задоволення позову узгоджуються із положеннями чинного законодавства. 
Частина перша та друга статті 149 ЦПК України передбачають, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; та забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. 
Наведеною нормою встановлена вимога про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.
Предмет спору визначений в позовній заяві дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, при цьому апеляційний суд виходить з того, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню під час вирішення спору по суті.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і забезпечити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Разом з тим, представник Товариства зазначаючи про відсутність такого заходу забезпечення позову як зобов`язання останнього за власний рахунок провести під`єднання до мережі електропостачання та неможливість вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог відповідач не врахував що саме обсяг прав позивача у даній справі включено до предмету спору та саме ця обставина є предметом доказування. 
Частина 10 статті 150 ЦПК України не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. 

Однак ніщо не вказує на те, що судом наперед вирішено позовні вимоги та не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

За встановлених у даній справі обставин забезпечення позову має на меті саме забезпечення збалансованості інтересів сторін та ефективний захист оспорюваних прав позивача, при цьому вирішальним є те, що вжиття такого заходу забезпечення не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 

Отже з мотивів правового захисту оспорюваних прав позивача суд першої інстанції обґрунтовано вважав що не має практичної доступної для позивача можливості уникнути порушення його прав та спричинення шкоди від тривалого судового розгляду в інший спосіб аніж забезпечення позову у спосіб визначений позивачем.

Разом з тим, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень. Відповідач беззаперечно мав можливість ознайомитися із змістом заяви і матеріалами справи, та саме відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що відповідно до статті 374 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення та ухвали суду без змін.  
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Садового товариства «Шахтар-К» залишити без задоволення.
Ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 вересня 2021 року. 
Судді