ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/665/20  Номер провадження 22-ц/814/1915/21	Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
       суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.

       імена (найменування) сторін:
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач: ОСОБА_1 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Диканського районного суду Полтавської області, ухвалене 
23 листопада 2020 року у складі судді Петренко Л.Є.
по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 52189,68 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 09.06.2008 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшувався.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті ( http:www.privatbank.ua ) та складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначало, що 09.06.2008 року відповідачем підписана Довідка про умови кредитування. 
Внаслідок того, що ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, станом на 02.08.2020 року виникла заборгованість на загальну суму 52189,68 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 35656 грн.76 коп. та заборгованості за простроченими відсотками – 16532 грн.92 коп., яку просить стягнути з відповідача.
       Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 35 656 грн. 76 коп. та судовий збір в розмірі 1430 грн.
       Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, пені, штрафів та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 09.06.2008 року між сторонами по справі укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви відповідно до якої відповідачу надана кредитна картка з кредитним лімітом 500 грн. Дана анкета-заява містить лише анкетні відомості відповідача та суму кредитного ліміту.
За даним договором відповідачу видано картку строком дії до травня 2012 року. В подальшому картка перевипускалась, останній термін дії якої - до лютого 2020 року.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, кредитний ліміт по картці неодноразово збільшувався до 21 600 грн.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем протягом строку дії картки здійснювались витрати кредитних коштів. При цьому ОСОБА_1 вносились платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту, але в повному обсязі відповідач зобов’язання за кредитним договором не виконав.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.
Факт укладення між сторонами кредитного договору на підставі анкети-заяви від 09.06.2008 року підтверджується доказами по справі та не спростовується сторонами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що сторони дійсно перебувають у договірних правовідносинах.
Проте, факт перебування сторін у договірних правовідносинах сам по собі не є достатнім для встановлення умов та змісту таких правовідносин.
Анкета-заява від 09.06.2008 року не містить відомостей про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування неустойки (пені, штрафів) за порушення умов договору.
Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві дав свою згоду на те, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Позивачем не було надано суду Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, які б містили відомості про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування штрафів.
Посилання апелянта на те, що сторони узгодили розмір базової процентної ставки шляхом підписання довідки про умови кредитування кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», у якій визначена сума відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки надана копія довідки достовірно не підтверджує факт її підписання ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутній оригінал довідки з оригіналом підпису ОСОБА_1 , що могло б підтвердити доводи банку.
Крім того, наданий екземпляр довідки не містить відомостей, які свідчать про те, що саме ця довідка є складовою частиною кредитного договору. У ній відсутні будь-які ідентифікуючі дані, які пов`язують її з анкетою заявою від 09.06.2008 року. 
При цьому, візуальний огляд копії довідки свідчить про те, що вона становить собою комп`ютерну компіляцію, а тому не відповідає Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 та не може бути прийнята як належний та допустимий доказ.
За таких обставин, стягненню підлягає виключно доведена позивачем заборгованість за тілом кредиту, якщо така заборгованість має місце.
Стягнута судом першої інстанції заборгованість відповідача ОСОБА_1 за тілом кредиту сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч.1п.1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                         О.Ю. Кузнєцова

Судді:                                                                С.Б. Бутенко

                                                                               Л.М. Хіль