ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7653/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.06.2021 р. (суддя Сліпець Н.Є.) в справі № 160/7653/21 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови № 1/с-3195/103/Лк-2021 від 13.05.2021 р. у підготовці та направленні до Пенсійного фонду документів для призначення пенсії за вислугу років, визнання права на призначення пенсії за вислугу років, зобов`язання  підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документи для призначення пенсії за вислугу років із обрахуванням вислуги років на пільгових умовах.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  29.06.2021 р. в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм  матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах у справах № 750/9775/16-а, 805/3923/18-а, а також висловлену в справі № 160/7784/19  за його позовом з аналогічними позовними вимогами.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.03.2012 року звільнений з органів внутрішніх справ згідно з наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.03.2012 року № 41 о/с.
Згідно з довідкою Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 14.04.2021 року № 18/2-С-70 № С-71 «Про періоди проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 »   ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах: 
- з 10.08.1994 року по 13.09.1994 року - слухач факультету № 3 (інформатико-правовий) Харківського інституту внутрішніх справ; 
- з 13.09.1994 року по 01.04.1995 року - курсант факультету № 3 (інформатико-правовий)  Харківського  інституту внутрішніх справ;
- з 01.04.1995 року по 01.09.1996 року - курсант факультету № З (інформатико- правовий) Університету  внутрішніх  справ;
- з 01.09.1996 року по 27.07.1999 року - курсант факультету № 3 (управління та інформатики) Університету внутрішніх справ;
- з 27.07.1999  року по 25.07.2001 року - оперуповноважений міжрайонного відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 25.07.2001 року по 05.06.2002 року - оперуповноважений спеціального міжрайонного відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 05.06.2002 року по 04.08.2003 року - оперуповноважений спеціального відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами по боротьбі зі злочинністю в бюджетній сфері при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 04.08.2003 року по 07.08.2006 року - старший оперуповноважений спеціального Відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами по боротьбі зі злочинністю в бюджетній сфері при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 07.08.2006 року по 01.01.2007 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах спеціального відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами по боротьбі зі злочинністю в бюджетній сфері при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.01.2007 року по 25.09.2007 року - оперуповноважений спеціального відділу Державної служби боротьби з економічними злочинами по боротьбі зі злочинністю в бюджетній сфері при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 25.09.2007 року по 30.09.2008 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічними злочинами Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 30.09.2008 року по 24.05.2009 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах управління Державної служби боротьби з економічними злочинами Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 24.05.2009 року по 01.06.2009 року - зарахований у розпорядження Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.06.2009 року по 16.08.2011 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічними злочинами Головного Управління МВС в  Дніпропетровській;
- з  16.08.2011  року по  18.11.2011  року - старший оперуповноважений сектора Державної служби боротьби з економічними злочинами Самарського районного Дніпропетровського міського управління Головного Управління МВС
в    Дніпропетровській    області;
- з 18.11.2011 року - 06.03.2012 року - оперуповноважений сектору Державної служби боротьби з економічними злочинами Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області.
           05.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся  до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив підготувати та передати у відповідні органи Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років. 
Листом від 13.05.2021 року №1/с-3195/103/Лк-2021 ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Дніпропетровській області повідомила, що на день звільнення зі служби з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 мав вислугу років у календарному обчисленні – 17 років 06 місяців 26 днів. Отже, оскільки на час звільнення він не мав календарної вислуги років більше 20 календарних років та 6 місяців і більше, він не має права на призначення пенсії.
Встановивши, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 10.08.1994 року по 06.03.2012 року,  вислуга років останнього у календарному обчисленні становить  17 років 06 місяців 26 днів, а для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної (базової) вислуги років.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у направленні  до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення пенсії відповідач  діяв правомірно, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Судом визнає приведений висновок  не в повній мірі обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, 06.03.2012 р. звільнений з органів внутрішніх справ  наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.03.2012 р. № 41 о/с.
Станом на 06.03.2012 р. вислуга років позивача у календарному обчисленні склала 17 років 06 місяців 26 днів.
05.05.2021 р. позивач звернувся до ліквідаційної комісії ГУ МВС у Дніпропетровській області з питання подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення йому пенсії за вислугу років.
Листом від 13.05.2021 р. № 1/с-3195/103/Лк-2021 ліквідаційна комісія повідомила позивача про відсутність підстав для підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби з органів внутрішніх справ  позивач не мав календарної вислуги років у кількості 20 років 06 місяців і більше, а правових підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах немає.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з умов є наявність певної вислуги років.
Пунктом «а» частини першої  статті 12 Закону N 2262-XII  в редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ, передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж»  статті 1 - 2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.
Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, визначено статтею 17 Закону № 2262-ХІІ. 
          Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 р. № 393 (далі – Порядок  № 393)  передбачено, що  ця постанова прийнята відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ"  і  постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.
Цією постановою установлені періоди проходження відповідної служби, що зараховуються до вислуги років, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до  Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а пунктом третім установлено, які періоди проходження служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в  абзаці першому пункту 1  цієї постанови,  на пільгових умовах.
Відповідно до підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 в редакції, яка доповнена  постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 р. № 497,  передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 432 від 14.11.2007 р. затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби, за яким  підлягає зарахуванню до стажу служби, що дає право на пенсію, у пільговому обчисленні з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України»  внесено зміни до пункту 3  постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», згідно з якими абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.
Спірним в цій справі є питання наявності підстав для  внесення подання про призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю у особи передбаченої цим законом календарної вислуги років.  
При цьому позивач вважає, що у нього наявний відповідний пільговий стаж відповідно до приписів пункту 2 Постанови № 393.
Відступивши від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а зазначила, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є  Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічна за змістом правова позиція зі спірного питання викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р.  в справі № 480/4241/18.
Частиною п`ятою статті  242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи приведені правові висновки Верховного Суду, суд не може погодитися із висновком суду першої інстанції про відсутність  у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної (базової) вислуги років.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем при формулюванні позовних вимог не зазначено, які періоди служби та в якому співвідношенні мають  бути зараховані до пільгової вислуги роки, чи достатньо вислуги років, обчисленої у пільговому порядку, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Судом першої інстанції такі обставини не з`ясовані, як й не з`ясовано,   чи стверджувана заявником наявність вислуги років для призначення йому пенсії фактично існує, якими документами (доказами) це підтверджується, який вид служби заявник просить зарахувати для призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону №         2262-ХІІ, чи служба в цих органах підлягає зарахуванню для призначення пенсії за умов, про які заявляє позивач.
Частиною п`ятою статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відповідно, суд при апеляційному перегляді справи не може з`ясовувати такі обставини та вирішувати позовні вимоги, які не заявлялись позивачем при зверненні до суду першої інстанції.
Враховуючи, що позивачем не зазначено у позовних вимогах,  які періоди служби та в якому співвідношенні мають  бути зараховані до пільгової вислуги роки, чи достатньо вислуги років, обчисленої у пільговому порядку, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в межах наданих йому повноважень, не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції,  суд доходить до висновку, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції  неповно з`ясовані  обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   311, 315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.06.2021 р. в справі № 160/7653/21 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.06.2021 р. в справі № 160/7653/21  за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити в справі № 160/7653/21  нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 18.08.2021 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
          Повне судове рішення складено 18.08.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко