КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                                 Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/9374/2021  
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                            Справа № 761/46120/17
 
15 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді     - Кулікової С.В.
суддів                           -  Заришняк Г.М.
                                      -  Рубан С.М.
при секретарі               -  Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Савицького О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кооператив «Пейзажний» про знесення гаражного боксу,-
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому  просив суд зобов`язати відповідача знести споруджений ним гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою:       м. Київ, вул. Володимирська, 10 , впродовж одного місяця з дати набрання цим рішенням законної сили, а у випадку невиконання цієї дії знести вказаний гаражний бокс з компенсацією витрат, пов`язаних з його знесенням, за рахунок відповідача.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1996 року позивачу на праві власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 . У 2006 році вказаний гаражний бокс був незаконно знесений працівниками Головного управління юстиції у м.Києві при вчиненні виконавчих дій по знесенню гаражних боксів кооперативу « Пейзажний », до членів якого позивач не належить, та які знаходились за тією ж адресою, що й належний позивачу гаражний бокс. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.10.2009 р. у адміністративній справі № 2а-298/2009 визнано вказані дії ГУЮ у м. Києві неправомірними та зобов`язано відшкодувати позивачу завдану цими діями шкоду, шляхом відновлення гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 . 
Проте, вказана постанова не була виконана, а тому ухвалою суду змінено спосіб виконання постанови на сплату позивачу грошової компенсації майнової шкоди, за рахунок яких позивач мав намір самостійно відновити свій гаражний бокс. При цьому, виплата позивачу компенсації не передбачала припинення його права власності на гаражний бокс. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року у справі № 761/7076/14-ц, також було встановлено право позивача на вищевказане відновлення майна. 
Разом з тим, незважаючи на наявність у позивача права власності на відновлення свого майна, останній фактично обмежений у можливості вчинити такі дії, оскільки на місці належного йому гаражного боксу, відповідач здійснив будівництво гаражного боксу, чим унеможливив для позивача відновлення ним свого майна. 
Таким чином, посилаючись на порушення своїх майнових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , третя особа: Кооператив «Пейзажний», про знесення гаражного боксу - задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1  знести споруджений ним гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою:  м. Київ, вул. Володимирська, 10 , впродовж одного місяця з дати набрання цим рішенням законної сили, а у випадку невиконання цієї дії знести вказаний гаражний бокс з компенсацією витрат, пов`язаних з його знесенням, за рахунок ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що він надав суду докази того, що у справі відсутній предмет спору, оскільки відповідач не має у власності гаражу НОМЕР_1 по вул. Володимирській, 10 в м. Києві . Відповідач є власником гаражного боксу № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 3-2639 від 26.07.2000 року.
Вказував на те, що не надаючи жодного доказу, позивач зазначає, що гаражний бокс відповідача перебуває на земельній ділянці, де на думку позивача, перебував його гаражний бокс. При цьому, будь-якого правовстановлюючого документу щодо земельної ділянки позивач ніколи не мав та не має.
Звертав увагу суду на те, що суд самостійно, без будь-якої підстави застосував ст. 376 ЦК України, вказавши, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила будівництво.  При цьому, відповідачем неодноразово зазначалося, що позивач не надав суду жодного документу для підтвердження права власності на землю, в тому числі щодо її співвідношення до конкретного місця розташування гаражного боксу відповідача.
Також вказував на те, що суд не дослідив наявні у справі докази щодо факту знищення гаражного боксу позивача, а відтак право власності останнього на гаражний бокс припинилося, що узгоджується зі ст. 349 ЦК України.
Посилався на те, що суд безпідставно та не мотивовано зазначив про вчинення відповідачем перешкод у проведенні експертизи, не врахувавши, що існували обставини, які не залежали від відповідача: експерт та суд не повідомили відповідача про час проведення дослідження, карантинні обмеження щодо відвідування парків та скверів, хвороба відповідача на Covid-19. 
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 посилаючись на те, що суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначав, що місце знаходження спірного майна та місце знаходження кооперативу « Пейзажний » підтверджується рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2015 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у визнання права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул.. Володимирська, 10 в м. Києві . Також факт знаходження спірного майна по вул.. Володимирська, 10 в м. Києві , вбачається з протоколу № 1/2009 від 07.08.2009 р. Загальних зборів членів Кооперативу «Пейзажний». Вказував на те, що висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно є об'єктом самочинного будівництва підтверджується фактом звернення відповідача в порядку ст. 376 ЦК України про набуття права власності на спірне майно справа № 761/7076/14-ц. Посилався на те, що виплата йому грошової компенсації не передбачала припинення права власності на гаражний бокс, тому відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України право власності на гаражний бокс не припинилося та продовжило існувати, а відтак він має права на відновлення становище яке існуло до знищення гаражного боксу.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.
Представник третьої особи Кооперативу «Пейзажний» - Григор'єв Р.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, з`ясувавши  обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.03.1996 року, зареєстрованим на ТБ «Українська біржа «Десятинна», реєстраційний № 1682-905, та зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації згідно реєстраційного посвідчення, реєстрова книга № 4 за реєстровим № 1490 від 21.03.1996 року.
У зв`язку з виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2005 року гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 17,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , було знесено Головним управлінням юстиції у м. Києві.
Однак, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2009 року, яке набрало законної сили, такі дії були визнані неправомірними та зобов`язано Головне управління юстиції у м. Києві відшкодувати позивачу завдану неправомірними діями матеріальну шкоду, шляхом відновлення становища, що існувало до вчинення протиправних дій, а саме: відбудувати гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , на тому ж місці, де він існував до вчинення цих дій.
У вказаному судовому рішенні було встановлено, що рішення Господарського суду м. Києва стосується знесення гаражних боксів кооперативу « Пейзажний », проте знесений гаражний бокс № НОМЕР_1 , належить позивачу на праві власності, який в свою чергу не є членом кооперативу « Пейзажний », у зв`язку з чим такі дії порушують права власників знесених гаражів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року змінено спосіб виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2009 року в частині відбудови гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , шляхом стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошової компенсації пошкодженого гаражного боксу в сумі 527 467,84 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року зобов`язано кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права власності на належне йому майно - гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , шляхом не чинити перешкоди останньому у відновленні попереднього становища та відбудові цього гаражного боксу.
Відповідачу не надавалась у власність (користування) земельна ділянка, на якій відбудований гаражний бокс за адресою:       м. Київ, вул. Володимирська, 10 , при цьому відсутня згода власника земельної ділянки на будівництво у 2009  році об`єкта нерухомого майна - гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що споруджений відповідачем гаражний бокс, який є самочинним будівництвом, створює позивачеві перешкоди для відновлення його порушеного права власності, шляхом відбудування неправомірно знесеного гаражного боксу на тому ж місці, де він існував до вчинення протиправних дій Головного управління юстиції у м. Києві, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України  власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як встановлено судом, позивач є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 .
Вказаний гараж був знесений Головним управлінням юстиції у м.Києві на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2005 року, однак, в подальшому, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2009 року, такі дії були визнані неправомірними та зобов`язано Головне управління юстиції у м. Києві відшкодувати позивачу завдану неправомірними діями матеріальну шкоду, шляхом відновлення становища, що існувало до вчинення протиправних дій, а саме: відбудувати гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , на тому ж місці, де він існував до вчинення цих дій.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року змінено спосіб виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2009 року в частині відбудови гаражного боксу НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , шляхом стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошової компенсації пошкодженого гаражного боксу в сумі 527 467,84 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року зобов`язано кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права власності на належне йому майно - гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 , шляхом не чинити перешкоди останньому у відновленні попереднього становища та відбудові цього гаражного боксу.
Право власності позивача на гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 ,не припинено.
Відповідач,за відсутності для цього правових підстав,побудував свій гаражний бокс на земельній ділянці, що знаходиться за адресою:    м. Київ, вул. Володимирська, 10 , на якій перебував фундамент знесеного гаражного боксу № НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Враховуючи встановлені судом обставини, оскільки споруджений відповідачем гаражний бокс, створює позивачеві перешкоди для відновлення його порушеного права власності, шляхом відбудування неправомірно знесеного гаражного боксу на тому ж місці, де він існував до вчинення протиправних дій Головного управління юстиції у м. Києві, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що він надав суду докази того, що у справі відсутній предмет спору, з огляду на те, що відповідач не має у власності гаражу НОМЕР_1 по вул. Володимирській, 10 в м. Києві , колегія суддів відхиляє, оскільки та обставина, що відповідач не має у власності гаражу НОМЕР_1 , що є предметом спору, не свідчить про те, що такий гараж не був ним збудований на тому самому місці, де знаходився гараж позивача, який останньому належить на праві власності та на відновлення якого він має право.
Доводи апеляційної скарги про те, що не надаючи жодного доказу, позивач зазначає, що гаражний бокс відповідача перебуває на земельній ділянці, де на думку позивача, перебував його гаражний бокс, при цьому, будь-якого правовстановлюючого документу щодо земельної ділянки позивач ніколи не мав та не має, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки саме відповідачем не спростовано тверджень позивача про те, що відповідачем збудовано гаражний бокс на місці, де знаходився його гаражний бокс до незаконного знесення, тоді як кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач ОСОБА_1 звертався з позовом про визнання права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований на вул.. Володимирська, 10 , у задоволенні якого було відмовлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2015 року. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що право власності ОСОБА_2 на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул.. Володимирська, 10 в м. Києві не припинене, а тому визнання права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул.. Володимирська, 10 в м. Києві порушує права ОСОБА_2 . Зазначене дає підстави стверджувати, що гаражний бокс збудований відповідачем на тому ж місце де знаходився гаражний бокс, належний на праві власності позивачу.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив наявні у справі докази щодо факту знищення гаражного боксу позивача, а відтак право власності останнього на гаражний бокс припинилося, оскільки у рішенні Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 21 березня 2016 року, суд дійшов висновку, що оскільки із знесенням гаражних боксів, зміни до державного реєстру прав власності на нерухоме майно не вносилось, то юридично, у відповідності до ч. 2 ст. 349 Ц України, не припинилось право власності ОСОБА_2 на гаражний бокс № НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул.. Володимирська, 10 .
 Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно та не мотивовано зазначив про вчинення відповідачем перешкод у проведенні експертизи, не врахувавши, що існували обставини, які не залежали від відповідача: експерт та суд не повідомили відповідача про час проведення дослідження, карантинні обмеження щодо відвідування парків та скверів, хвороба відповідача на Covid-19, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Для перевірки чи дійсно відповідач збудував гаражний бокс № НОМЕР_1 в кооперативі «Пейзажний» по вул. Володимирська, 10 , на колишньому місці розташування належного позивачу гаражного боксу НОМЕР_1, ухвалою суду від 11.09.2019 року була призначена земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Відповідно до повідомлення експерта від 20.07.2020 року, таку експертизу провести неможливо, оскільки неодноразово відкладалась дата обстеження об`єкта за клопотанням відповідача, а також на клопотання експерта, яке направлялось сторонам у справі, не було надано оригінал або належним чином оформлені матеріали інвентаризації гаражного боксу НОМЕР_1 або інших споруд, споруджених відповідачем в кооперативі « Пейзажний » по  вул. Володимирська, 10 в м. Києві . 
Враховуваши вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що відповідач чинив перешкоди для проведення експертизи, як своєю неявкою на об`єкт дослідження, для надання доступу до нього, так і ненаданням наявних у нього документів експертам для дослідження.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку  про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному  та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, слід наголосити, що відповідач з метою спростування доводів позивача щодо збудування гаражний бокс № НОМЕР_1 в кооперативі «Пейзажний» по вул. Володимирська, 10 , на колишньому місці розташування належного позивачу гаражного боксу № НОМЕР_1 , в суді апеляційної інстанції не заявляв клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду у даній справі ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку   до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.

Головуючий:                                            Судді: