Справа № 127/19581/20
Провадження № 22-ц/801/1177/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року	Справа № 127/19581/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М., 
суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року, ухвалені суддею Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В.,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на дітей, в розмірі 1//3 частини від усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Позивач вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, не бажає брати участь у додаткових витратах на дітей, при цьому у нього наявна заборгованість із сплати аліментів. Діти мають проблеми зі здоров`ям, витрати на їх лікування, поїздки на оздоровлення та для обстеження несе позивач, на встановлення брекет-системи, на обладнання для масажів та інше. Також вони відвідують заняття з математики, гурток з інформатики, програмування та робототехніки.
ОСОБА_1 вказує, що нею понесено витрати на відвідування синами новорічної казки у Будинку офіцерів у м. Вінниці, на отримання закордонних паспортів, придбання смартфонів, курток та рукавичок, шкільного інвентарю, на поїздку в санаторій «Затока» у м. Білгород-Дністровський, оздоровчий комплекс «Жайворонок» у м. Берегово, на відпочинок у м. Одесу. 
Таким чином позивач за період 2018-2020 р.р. витратила на потреби дітей 91 679, 74 грн., а тому вважає, що дану суму необхідно розділити порівну між нею та відповідачем в розмірі 45 839, 87 грн, а також стягнути з відповідача щомісячні додаткові витрати на утримання дітей до досягнення ними повноліття, а саме на утримання ОСОБА_3 – 1500 грн, а на утримання ОСОБА_4 – 1020 грн..
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дітей в розмірі 2441,16 гривень. Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , щомісячно в розмірі 800,00 грн та на сина ОСОБА_4 в розмірі 300,00 грн, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1466,67 гривень.
Не погодившись з рішенням суду та додатковим рішенням позивач  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовільнити повністю.
В якості основного доводу позивач зазначає, що суд безпідставно частково задовольнив позовні вимоги, оскільки всі додаткові витрати підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому дані витрати викликані особливими обставинами. Крім того, суд не взяв до уваги, що у позивача є ще на утриманні малолітня дитина. Також суд необґрунтовано зменшено розмір стягнення додаткових витрат на утримання синів щомісячно, оскільки обоє дітей потребують постійних додаткових витрат.
Вказані обставини не були взяті судом до уваги, що потягло ухвалення незаконного рішення.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду не відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. 
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою управляючою компанією «Господар Люкс» №422 від 06.02.2020 (Т.1 а.с. 22). 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019, стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох дітей: сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (Т. 1 а.с.32-35).
У Томашпільському РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист. Згідно з довідкою про заборгованість по сплаті аліментів станом на 04.02.2021 заборгованість ОСОБА_2 становить 38 368, 14 грн (Т. 2 а.с.82-83). 
Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №159 від 28.03.2019, визначено, що ОСОБА_3 потребує реабілітацію як дитина-інвалід протягом 2 років – до 28.03.2021, інвалідність встановлено вперше, діагноз Q 21.1 (дефект передсердечної перегородки), супутнє захворювання М 21.0 (варусна деформація суглобів) (Т. 1, а.с.101-103). Визначено такі необхідні реабілітаційні заходи як протокольне обстеження та лікування згідно з призначеннями кардіолога, стаціонарне лікування два рази на рік, оперативна корекція ВВС планово (м. Київ), відвідування кардіолога 1 раз на рік та ортопеда кожні 6 місяців. 
Вказаний діагноз щодо захворювання серцево-судинної системи ОСОБА_3 підтверджується також виписками із медичної картки хворого від 12.08.2020 (Т. 1, а.с.97-98). 
13.05.2019 ОСОБА_3 видано посвідчення дитини-інваліда серії НОМЕР_1 (Т. 1, а.с.111). Розмір щомісячної державної соціальної допомоги становить 1400 грн.
ОСОБА_3 має інвалідність у зв`язку із захворюванням серцево-судинної системи, а також супутні захворювання, які потребують постійних додаткових витрат на лікування відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда.
Зі змісту характеристики ОСОБА_4 , учня 7-А класу комунального закладу «Загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №15 Вінницької міської ради, від 21.09.2020 вбачається, що дитина має схильність до предметів математичного циклу, досяг вагомих успіхів у вивченні математики. Зокрема, посів ІІІ місце на шкільній олімпіаді з математики у 2019-2020 навчальному році, показав відмінні результати у математичному конкурсі «Кенгуру» у 2017-2018 роках (Т. 1, а.с.7).
За час навчання у вказаному закладі середньої освіти ОСОБА_4 отримував високі оцінки у вивченні математики, а саме за 2017-2018 н.р. – 11 балів, за 2018-2019 н.р. – 11 балів (Т. 1, а.с.19-20).
Про схильність до математики ОСОБА_4 свідчать також сертифікати про участь у Міжнародному математичному конкурсі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відповідно до яких у 2016 році дитина досягла доброго результату, у 2017 році – відмінного, у 2018-2019 навчальному році – відмінного результату (Т. 1, а.с.8, 149). У 2020 році ОСОБА_4 переміг в математичній інтелектуальній грі «Занзібар-online» Т. 1, а.с.37).
Відповідно до довідки від 13.08.2020 ОСОБА_3 надано медичні послуги, консультації кардіолога та ехокардіографії, ФОП ОСОБА_5 (сучасна педіатрія «Evidence») вартістю 580 грн (Т. 1, а.с.93-94).
Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 , у дитини виявлено сколіотичну поставу, плоскостопість 1 ступеня (Т. 1, а.с.99-100, Т. 2, а.с. 45).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача, з урахуванням принципу рівності обов`язку батьків в участі в додаткових витратах на дитину, на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати, які підтверджені належними доказами у розмірі половини нею понесених витрат – в сумі 2441,16 грн. В іншій частині позовні вимоги в частині стягнення фактично понесених витрат належними та допустимими доказами суду не підтвердженні.
Щодо позовних вимог про щомісячне стягнення додаткових витрат на дітей, суд врахував майновий стан сторін, небажання відповідача добровільно нести додаткові витрати на своїх дітей та виходячи із найкращих інтересів дітей вказав, що дані вимоги знайшли часткове підтвердження, а тому стягнув щомісячно додаткові витрати на лікування серцево-судинних захворювань ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. та на лікування та розвиток особливих здібностей ОСОБА_4 до математики– 300 грн щомісяця з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.
Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке.
Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей,   ОСОБА_1  посилалася на те, що додаткові витрати, які вона несе, пов`язані з розвитком здібностей дітей та станом їх здоров`я.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.
Тобто якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).
Як вбачається із матеріалів справи, сину ОСОБА_6 було видалено невус у зоні правового стегна та направлено на спостереження до онколога, що підтверджується випискою із медичної картки від 06.07.2020 (Т.1 а.с. 86); 14.07.2020 направлено його для огляду до клініки «Онкохелп» (Т.1 а.с. 85).
З актів медичної клініки «Онкохелп»№372, 373, 374 від 16.05.2020 та акту №891 від 13.06.2020 ОСОБА_6 надано послуги з огляду лікаря та видалення невусів, папілом (а.с 77-79). Актами №919 від 15.06.2020, № 1060 від 20.06.2020, №1193 від 26.06.2020, підтверджується надання послуг з перев`язки та зняття швів (Т.1 а.с. 81-84) Вказане лікування і загальному розмірі 4900,00 грн, підтверджено чеками оплати надання медичних послуг медичному центру «Онкохелп» (Т.1 а.с. 136).
В зв`язку із даним лікуванням дитини позивачем придбались лікарські препарати, що підтверджується фіскальними чеками та висновками лікаря на загальну вартість 1360,45 грн. (Т.1 а.с. 143).
Також, судом встановлено, що дитині ОСОБА_7 було встановлено брекет-систему на верхню щелепу та пластинку на нижню щелепу на загальну вартість 13 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на дитину позивачем додано копію Акту виконаних робіт на загальну суму 13 000,00 гривень, з якого вбачається, що лікарем-ортопедом надано послугу щодо постановки брекет-системи замовнику ОСОБА_4 (Т.1 а.с.62-63).
За рекомендаціями лікарів ОСОБА_1 придбала обладнання для індивідуальних масажів вартістю 43 500 грн, що підтверджується договорами купівлі-продажу, актами прийому-передачі, виписками з амбулаторної картки та товарними чеками (Т.1 а.с 97-110,135).
Вказані обладнання необхідні для дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки хворіють на вроджену клешоногість, що підтверджено матеріалами справи.
В свою чергу діти проходили обстеження в Медичному центрі «Статус» на загальну сум 1010,00 грн, що підтверджується копіями Актів виконаних робіт від 06.08.2020 (Т.1 а.с. 68-70).
Вищезазначені процедури проведені з урахуванням рекомендації лікаря та обумовлені необхідністю їх проведення, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд першої інстанції оцінюючи докази, зокрема щодо підтвердження оплати медичних послуг з урахуванням медичних препаратів та з урахуванням того, що відповідач вказані витрати визнав, прийшов до вірного висновку щодо стягнення з відповідача додаткових витрат понесених позивачем в розмірі Ѕ від 4882,32 грн, які приймають до уваги апеляційним судом.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що сума в розмірі 68652,77 грн обґрунтована, відноситься до додаткових витрат на утримання дітей, які викликані особливими обставинами, тому 1/2 частина її вартості в сумі 34 326,38 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У встановленому законодавством порядку відповідач вказаних обставин не спростував.
Проте в частині стягнення витрат на відвідування сином ОСОБА_7 занять з математики в період з 02.10.2019 по 02.03.2020 вартістю в місяць 1080,00 грн на загальну сум 5 400,00 грн та відвідування гуртка інформатики, програмування та робототехніки з вересня 2018 року по грудень 2018 на загальну суму 1280,00 грн, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають відшкодуванню. При цьому позивачем не доведено, що відвідування даних гуртків було зумовлено особливими обставинами.
Придбання лікарських препаратів (спреї назальні, краплі очні, жарознижувальні, заспокійливі, лосьйони для лікування акне) в розмірі 2638,72 грн. Вказані витрати зумовлені звичайними (поточними) потребами дітей, які покриваються за рахунок щомісячного розміру аліментів, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача у якості додаткових витрат.
Відносно витрат позивача на оформлення закордонних паспортів для дітей у розмірі 1 364,00 грн та здійснення профілактичного щеплення обох дітей на суму 3823,98 грн, також не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказані витрати не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги є безпідставними.
Щодо позовних вимог позивача про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дітей, суд апеляційної інстанції вказує на таке.
Визначаючи розмір щомісячного стягнення додаткових витрат на ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. та на ОСОБА_4 в розмірі 300 грн, суд першої інстанції виходив із найкращих інтересів дітей, взяв до уваги, що син ОСОБА_6 має постійне серцево-судинне захворювання, яке потребує постійного лікування, а у сина ОСОБА_7 виявлено сколіотичну поставу, плоскостопість 1 ступеня, що потребує витрат, також судом враховано майновий стан сторін та конкретні обставини справи. 
Відтак, судом належним чином враховано усі зазначені істотні обставини справи та правильно визначено розмір щомісячного стягнення додаткових витрат на дітей, які підлягають відшкодуванню батьком дитини.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до довідки від 27.01.2021, яка видана по місцю роботи ТОВ «Аграрна Елеваторна Компанія» сукупний дохід за місяць ОСОБА_2 складає 6000,00 грн (Т.2 а.с. 81). Відтак вказаний позивачем розмір щомісячного стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей суперечить принципу розумності, справедливості та є надмірним тягарем для ОСОБА_2 .
Усупереч вимогам ст. 81 ЦПК України доказів того, що відповідач отримує дохід, який є достатнім для сплати додаткових витрат на дітей у визначеному розмірі, позивачем не надано.
Посилання позивача на те, що відповідач матеріально забезпечений, отримує дохід, який є достатнім для сплати додаткових витрат у визначеному судом розмірі не підтверджено належними та допустимими доказами.
Апеляційний суд, крім розміру доходу відповідача враховує ту обставину, що останній сплачує щомісячно аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів.
Також апеляційний суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки з утримання дитини.
Відтак, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір щомісячного стягнення додаткових витрат на дітей є обґрунтованим.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення із відповідача на користь позивача додаткові витрати в розмірі 34 326,38 грн. В іншій частині рішення слід залишити без змін. 
В свою чергу, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1466,67 гривень підлягає скасуванню з ухваленням нового. 
У ч. 13 ст. 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду  від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).
Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на 56% від заявлених, зважаючи на документальне підтвердження позивачем витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2800,00 грн.
Доводи, апеляційної скарги про те, що на утриманні позивача є малолітня 3-х річна дитина, батько-пенсіонер і мати інвалід І групи, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не впливають на суть ухваленого судом рішення та не впливають на розмір присуджених з відповідача додаткових витрат на дітей. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Поряд з цим, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині, відповідно підлягають вирішенню питання розподілу судових витрат, понесених сторонами.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». 
Оскільки позовні вимоги  ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме: на 56%. На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 470,00 грн. (56% від 840,80 грн.) та судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 706,00 грн. (56% від 1261 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року в частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей в розмірі 34 326,38 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1176 гривень. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року скасувати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800 гривень. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.    

Головуючий                                                                 М.М. Якименко

Судді                                                                          О.В. Ковальчук

                                                                               Т.Б. Сало