ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/10320/20 пров. № А/857/13688/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.С., Обрізка І.М., 
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,                                                                                                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

суддя у І інстанції                                                            Кухар Н.А., 
час ухвалення судового рішення                                         12 год 22 хв,
місце ухвалення судового рішення                                        м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               18 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Фізична особа-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі – ППР) Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС) від 27 жовтня 2020 року:
№ 000/128/0714 про застосування до нього штрафних санкцій на  суму податку на додану вартість (далі – ПДВ) у розмірі 101 736,0 грн;
№ 000/129/0714 про застосування штрафу у розмірі 50 % у сумі 50868,00 грн за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків до податкових накладних (далі – ПН/РК) у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН), визначених пунктом 201.10 статті 201 та згідно з пунктом  120-1.1  статті  120-1 Податкового кодексу України (далі – ПК).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 380/10320/20 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що здійснена реєстрація транспортних засобів на фізичну особу, а не на суб`єкта підприємницької діяльності, жодним чином не впливає на право позивача на податковий кредит. Окрім того, 13 жовтня 2020 року ФОП ОСОБА_1 було прийнято наказ про зняття з реєстрації транспортного засобу у зв`язку із виробничою необхідністю та того ж числа відчужено автомобіль і зареєстровано ПН від 13 жовтня 2020 року №16, у якій визначено суму ПДВ у розмірі 101 735,84 грн.
У апеляційній скарзі ГУ ДПС просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні  позову ФОП ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 придбав згідно з договором купівлі-продажу №30/03/202 від 30 березня 2020 року у фірми PPHU «EUROPA» SP Z.O.O. легковий автомобіль марки SKODA, НОМЕР_1 , відповідно до ВМД від 07 квітня 2020 року №UA209180/2020/019481 на загальну суму 454 550,37 грн, сума ПДВ 101 735,84 грн. Ця сума ПДВ була включена до складу податкового кредиту за квітень 2020 року.
Враховуючи те, що суб`єктом права власності при придбані автомобіля є фізична особа (громадянин), а не фізична особа - підприємець, яка здійснювала оплату за придбання автомобіля, то таким чином фактично здійснювалась передача автомобіля від фізичної особи - підприємця у приватну власність фізичної особи.
Отже, формування податкового кредиту за операцією з придбання підприємством легкового автомобіля здійснюється за загальними правилами, оскільки нормами ПК особливостей для таких операцій не передбачено.
Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення п пунктів 201.1, 201.2, 201.7, 201.10 статті 201 ПК у частині відсутності реєстрації ПН у ЄРПН на суму ПДВ 101 736 грн за травень 2020 року.
Окрім того, перевіркою встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ за травень 2020 року на загальну суму 101  736 грн, що привело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ( р.21) за серпень 2020 року у сумі 101 736 грн. 
Податковим органом не ставились під сумнів задекларовані показники податкового кредиту з ПДВ, однак зроблено висновок про недекларування податкових зобов`язань у зв`язку з фактичною реалізацією автомобіля ФОП ОСОБА_1 на громадянина ОСОБА_1 . 
Представник ГУ ДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 . 
Представник ФОП ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС було проведено позапланову перевірку своєчасності реєстрації ПН/РК в ЄРПН ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 685/13-04-07-14/ НОМЕР_2 від 08 жовтня 2020 року.
У ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 :
- підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 ПК через заниження податкового зобов`язання з ПДВ за травень 2020 року на 101 736 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень на суму 101 736 грн;
- пунктів 201.1, 201.2, 201.7, 201.10 статті 201 ПК у частині відсутності реєстрації ПН у ЄРПН з ПДВ на загальну суму 101 736 грн. 
З урахуванням висновків, зроблених у ході вказаної перевірки, ГУ ДФС 27 жовтня 2020 року було винесено оспорювані ППР № 000/128/0714 та № 000/129/0714. 
ФОП ОСОБА_1 не погодився із правомірністю зазначених рішень ГУ ДПС та звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Питання податкового кредиту регламентовані приписами статті 198 ПК
Пунктом 198.1 статті 198 ПК встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг; 
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. 
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: 
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Як передбачено пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За правилами пункту 198.5 статті 198 ПК платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. 
Як зазначено у пункті 200.4 статті 200 ПК, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Судом першої інстанції безспірно встановлено, що у березні 2020 року ФОП ОСОБА_1 придбав у фірми PPHU «EUROPA» SP Z.O.O. легковий автомобіль марки SKODA, НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрації-: транспортного засобу НОМЕР_4 від 15 травня 2020 року,  вартістю 454 550,37 грн, сума ПДВ 101 735,84 грн, яка включена позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2020 року.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказаний транспортний засіб придбаний позивачем, як фізичною особою-підприємцем з метою використання в господарській діяльності, що не заперечується податковим органом, однак був зареєстрований за ОСОБА_1 , як за фізичною особою з огляду на приписи Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07 вересня 1998 року № 1388.
Водночас апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що при реєстрації вказаного автомобіля на фізичну особу ОСОБА_1 реалізації цього транспортного засобу позивачем, як фізичною особою – підприємцем, фізичній особі ОСОБА_1 не відбулося, а відповідні висновки контролюючого органу є голослівними, безпідставними та не підтверджуються будь-якими доказами.
З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ФОП ОСОБА_1 обов`язку реєструвати відповідну ПН у зв`язку із реалізацією зазначеного автомобіля фізичній особі ОСОБА_1 . 
При цьому суд першої інстанції слушно наголосив на тому, що ФОП ОСОБА_2 13 жовтня 2020 року прийняв наказ про зняття з реєстрації вказаного транспортного засобу у зв`язку із виробничою необхідністю та того ж дня його відчужив із подальшою реєстрацією ПН від 13 жовтня 2020 року №16, у якій визначено суму ПДВ 101 735,836 грн.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 380/10320/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Постанова у повному обсязі складена 23 вересня 2021 року.